דינוזאורים שלטו בכדור הארץ...
בהגשת דיוויד אטנבורו -
במשך יותר מ-150 מיליון שנה.
הם אכלסו כמעט כל פינה של הגלובוס
ועטו כמעט כל גודל וצורה שניתן להעלות על הדעת.
חלקם היו באמת יוצאים מן הכלל.
כיום אנו יודעים שטי-רקס היה שחיין חזק,
שהוולוצירפטורים היו ציידים מנוצים ערמומיים
ושחלק מהדינוזאורים התנהגו באופנים ביזאריים ביותר.
אך עובדות חדשות שמתגלות כמעט מדי יום ביומו
מלמדות אותנו עוד על החיים בכדור הארץ לפני 66 מיליוני שנה.
בפרק זה של Prehistoric Planet,
אנו חושפים בעלי חיים חדשים...
ותובנה חדשה על מסעם למציאת בני זוג.
האתגרים שעולים מגידול משפחה...
והקרבות המרים שלהם.
מסע לתקופה שבה הטבע הציג את המופע הכי מרשים שלו.
זה Prehistoric Planet 2.
בתרונות -
זה שדה הלבה הגדול ביותר שהציף את כדור הארץ מזה 100 מיליון שנה.
אזור הדקאן שבמרכז הודו.
גיהינום של מקום
ובוודאי לא מקום שהיית מצפה למצוא בו דינוזאורים.
ובכל זאת, ענקים מסכנים את חייהם כדי להגיע לכאן.
איסיזאורוס.
וכולן נקבות.
לבה זורמת בדקאן מזה זמן כה רב,
עד שבמקומות מסוימים עובייה כקילומטר וחצי.
בכל שנה באביב, הנקבות עוזבות את ביתן הבטוח שבחורש,
ויוצאות למסע מסוכן לבתרונות אלה.
הן יכולות לבחור נתיב בטוח על פני לבה שהצטננה והתקשתה,
אך כאן יש סכנות אחרות.
בנוסף לקיטור, תערובת רעילה של פחמן דו חמצני ומימן גופרי
נפלטת מסדקים געשיים.
באוויר הצונן של לפני עלות השחר,
הגזים הכבדים שוקעים
ויוצרים שמיכת חנק בלתי נראית כמעט.
כמה שאיפות בודדות יכולות להרוג.
אך לאיסיזאוריות יש יתרון מכריע אחד.
צווארן הארוך יכול להחזיק את ראשיהן מעל שמיכת ההבל הרעיל.
אך הן בדרכן למקום שבו יהיה קשה לעשות כך.
הן נכנסות לאזור נמוך
שהגזים הרעילים בו סמיכים במיוחד.
ומבחינתן של הנקבות הללו, משהו כבר אינו תקין.
וגרוע מכך, כשהשמש זורחת ומחממת את האוויר,
הגזים מסתחררים גבוה עוד יותר.
צווארים ארוכים לא יכולים עוד להגן על העדר.
עליהן לברוח לאזור גבוה יותר, ומהר.
העלייה תלולה, אך אמורה להביא אוויר צלול יותר.
סוף סוף הקלה.
ומולן, היעד הסופי.
אי געשי בשמיים
שמזדקר גבוה מעלה הבתרונות הבוגדניים.
המכתש הענקי, שנקרא קלדרה, מספק שטח קינון שיתופי מוגן.
ים הגזים הרעילים שסביבן עוזר להרחיק טורפים.
והחימום הגיאותרמי המובנה הופך את המקום למדגרה אידיאלית.
כל אם חופרת שוחה בעומק כשני מטר בחול החם,
כדי לאחסן בה יותר מ-20 ביצים שגודלן כגודל מלון.
הביצים מונחות בבטחה בקלדרה לעת עתה,
אך זו רק תחילת הסיפור שלהן.
בתוך כמה חודשים,
מאות פעוטות זעירים יבקעו לעולם השומם המצפה להם.
כדי שמישהו מהם ישרוד,
התנאים צריכים להשתנות בדיוק בעיתוי הנכון.
הבתרונות של הכוכב הפרה-היסטורי
מעמידים גם דינוזאורים במבחנים הקשים ביותר.
הנוף המוזר,
שגולף בידי רוחות שוחקות ונהרות קדומים רחבים,
אולי נראה שומם.
אך כאן באסיה,
בקניונים הצרים האלה נחבאת...
משפחה חדשה של ולוצירפטורים.
הקטנים בני כמה שבועות בלבד.
נראה שבמקום כה צחיח, עתידם אינו מובטח.
הישרדותם תלויה באירוע מוזר, לא כאן, אלא מרחק קילומטרים מהבית.
מעברו השני של המדבר הלוהט יש חורש הכלוא בים של חול.
חילוף העונות מביא לאזור מים יקרי מציאות.
קבוצות קבוצות של עצי צפצפה
מסמנות את בואם בהתפרצות של עלים מזינים.
מגנט שמושך אליו חיות רעבות רבות.
לנמגטוזאורים ארוכי הצוואר מצטרפים טיטאנוזאורים מונגולים.
וגם פרנוצפלים קטנים בהרבה.
אך דבר אחד עומד בדרכם.
הרמה הענקית הזאת.
ולא ניתן להגיע ליער אלא דרך מבוך הקניונים הזה.
בכניסה אליו, העדר נכנס לאי-שקט.
זה מקום נוח למארב.
הוולוצירפטורים ממתינים.
אך אין להם סיכוי לגבור על טיטאנוזאורוס.
במקום זאת, הצלחתם תלויה בציידים אחרים המשחרים לטרף.
טרבוזאורים.
הגרסה האסיאתית של טירנוזאורוס רקס.
כשהטורפים מתקרבים, התבהלה מתפשטת.
רק הפרנוצפל יכול לברוח לאזור גבוה יותר.
ולזה בדיוק חיכו הוולוצירפטורים.
כעת הוולוצירפטורים יכולים סוף סוף לטמון את המארב שלהם.
סוף סוף.
בשיתוף פעולה הם הבטיחו ארוחה למשפחה כולה.
גם הטרבוזאורים נחלו הצלחה.
הטורפים נהנים מתקופה של שפע.
ואילו לוולוצירפטורים זה העיתוי המושלם להקמת משפחה.
הורים חכמים ודואגים יכולים להעניק לצאצאיהם התחלה מצוינת.
וכאן בבתרונות של אסיה,
יש מעט דינוזאורים שהם הורים מסורים יותר מאלה.
מושבה של קוריתורפטורים מקננים.
לפני כמה ימים הנקבות הטילו ביצים על ערמות החול העגולות.
אך מלאכת הדגירה מוטלת על הזכרים.
וזה לא קל.
בשמש הצהריים העזה הביצים יתבשלו במהרה.
אך האבות נעזרים בזנבם הרחב ובנוצות המתקפלות שלהם
כדי להצל על הקן.
והם משלמים מחיר כבד.
שעות רבות בחום הצורב.
לבסוף, בצינת הערב, הזכרים יכולים לצאת לחפש מזון.
זה הזמן שבו מתגלים היתרונות של קינון במושבה.
במקום לצאת כולם בבת אחת, הקוריתורפטורים מנהלים תור.
כך שבכל שעה אחד השכנים עומד על המשמר.
אך אפילו המשמר השכונתי הזה אינו יכול לערוב לביטחונם.
נקבת קורו קולה, קרובה של הוולוצירפטורים.
היא רעבה מאוד אך חוששת
מפני המקור והטפרים רבי העוצמה של הקוריתורפטור.
אך יש לה יתרון מהותי אחד.
ראיית הלילה שלה עולה על זו של בעלי הקנים.
אם תשמור על שקט, היא תצליח להתגנב לתוך המושבה מבלי להתגלות.
היא בוחרת את מטרתה בזהירות.
זו ההזדמנות שלה.
אך לא לתקוף.
הטורפת הזאת היא גם גנבת.
היא תאכל כמה שיותר ביצים, כמה שיותר מהר.
תם הזמן. היא התגלתה.
ביצה אחרונה לדרך.
כעת יש לה הזדמנות ליהנות מהביצים הגנובות שלה בנחת.
אך הגנבת הזאת חולקת את שללה.
בגרגורים האלה היא קוראת לצאצאיה.
רק לאחרונה יצאו גוזליה מהקן לבדם.
עליהם ללמוד שהעצם החדש המוזר הזה הוא מזון.
ולגלות איך לפרוץ אותו.
אולי עם המקור, אולי בטופר.
הצלחה. אולי יותר מזל משכל.
אך עדיין שיעור חשוב לדור הבא של גנבי הביצים.
בבתרונות, ההקלה של הלילות הצוננים
מסתיימת במהרה עם שובו של החום הקופח של קרני השמש.
הטמפרטורה על פני החול יכולה להאמיר ל-70 מעלות צלזיוס ויותר.
כל טיפת מים כאן נספגת או מתאדה בתוך שניות.
זה אחד המקומות היבשים ביותר בעולם.
אף בעל חיים לא יכול לשרוד בלי מים.
ובכל זאת, כאן הוא ביתם של הטרכיאה הצעירים.
הטארכיה הוא אנקילוזאור מדברי.
הוא עוטה שריון וחמוש באלה בקצה זנבו.
כתמים שחורים מגנים על עיני הטארכיה מהשמש המסנוורת.
וזה הצליל
של מערכת מיזוג האוויר הפרטית של הטארכיה.
אפם הגדול מצנן את האוויר כשהוא נפלט מהגוף,
מעבה אותו וכך אוצר מים יקרים בכל נשימה.
הוא מאפשר להם לשרוד פרקי זמן ארוכים ללא שתייה
כשהם תרים אחרי מזון.
הטמפרטורות הגבוהות יוצרות רוחות שוחקות
שמגלפות צורות יוצאות דופן מהסלעים.
אך הן גם מנקות את הקרקע מחול.
ואולם יש צמחים שמצליחים להכות שורשים בנקיקים בין הסלעים.
על כל פירור מזון שווה להילחם.
בכל דקה ודקה השמש מטפסת מעלה.
בקרוב לא יהיה צל בשום מקום.
אפילו אדוני המדבר האלה מקבלים בברכה משקה. לפעמים.
כמו נוודים רבים,
לטארכיה יש בראשם מפה של המדבר,
והם יכולים לנדוד במרחבים שוממים ברמת דיוק מושלמת.
הם זוכרים היכן נמצאים המעיינות הטבעיים הנדירים.
נווי מדבר כאלה.
הם מצילים את חייהם של מי שמצליחים למצוא אותם.
פרנוצפל.
לעתים קרובות המתח גובר סביב נווה מדבר.
אך מפגן כוח עשוי למנוע קרב מסוכן.
בסופו של דבר, הפרנוצפלים אינם יותר ממטרד קטן.
אך טארכיה בוגר הוא סיפור אחר.
במיוחד אחד שמשקלו כפול ממשקל הצעיר.
הוא נושא אלה ששוקלת יותר מ-20 ק"ג.
אם תפרוץ קטטה, הצעיר לא יוכל לנצח.
אך יש תגבורת בדרך.
הזוג שב והתאחד.
כעת על הבוגר להילחם במספר כפול של אלות מתנופפות.
הוא מחליט שאולי בכל זאת יש כאן מספיק מים
לכולם.
הטארכיה הצעיר יכול סוף סוף לשתות בנחת.
איך ייתכן שלא יוכלו ליהנות ממנוחתם זמן רב.
בבתרונות, התנאים יכולים להשתנות במהירות מדהימה.
טמפרטורות הקיץ המאמירות מזינות סערות חשמל
שמשתוללות על פני מאות ק"מ.
כאן בדאקן, סופות עונתיות אלה משנות את כיוון הרוח.
וסביב הקלדרה,
היכן שנקבות האיסיזאורוס הטילו את ביציהן לפני כמה חודשים,
הגזים הרעילים כבר התפזרו,
והשאירו חלון הזדמנויות קריטי.
צלילים מוזרים בוקעים מתחת לחול.
גוזלי איסיזאורוס קוראים זה לזה מתוך הביצים.
זה עוזר לסנכרן את בקיעתן.
הפעוטות קטנים יחסית, אורכם פחות מ-30 ס"מ.
אין מה לאכול מלבד הצואה של אימם.
למרבה ההפתעה,
היא מזינה מאוד וחשובה לפעוטות בני יומם מבחינות נוספות.
היא מחדירה למעיהם חיידקים בריאים
וגם מכילה פרומונים, שבדומה לריחות,
יאפשרו להם למצוא את העדר של אימם.
זה יוביל אותם לחורש הבטוח.
אך המסע אינו קל.
הרוחות אולי השתנו לטובתם,
אך סכנות רבות אורבות לאיסיזאורים הצעירים בדרכם.
מעיינות חמים ובריכות מבעבעות של בוץ נוזלי.
מלכודת מוות.
בתום שני ימי הליכה,
העתודות של הפעוטות מצטמצמות.
אך האימהות שוב נחלצות לעזרתם.
צמחים קטנים הכו שורשים בלבה המחורצת.
הם נבטו מזרעים שהופרשו בצואת האימהות.
אך סכנה חדשה עושה את דרכה לעברם.
הרוח פיזרה את הגזים הרעילים, וכעת נפתחה הדלת לטורפים.
רג'זאורוס.
כשפעוטות רבים כל כך מסתובבים חופשי, זו יכולה להיות סעודת מלכים.
נקיקים בלבה הם מקום המסתור האפשרי היחיד.
רג'זאורים נוספים מגיעים.
חרף הסכנות, מאות פעוטות מצליחים להגיע לחורש.
כאן הם יחיו בצוותא, נחבאים בסבך השיחים, כמה וכמה שנים.
עד שלבסוף
הם יהיו גדולים דיים כדי להצטרף לעדרים של האימהות.
אם יתמזל מזלן, הנקבות שבהם יחזרו למכתש הזה
בשנים הבאות כדי להטיל ביצים משלהן.
כמו בעלי חיים רבים שחיים במקומות עוינים כאלה,
הסיכונים יהיו רבים.
אך גם הזדמנויות רבות מזמנים הבתרונות של הכוכב הפרה-היסטורי.
Prehistoric Planet: חשיפה -
האם הדינוזאורים היו הורים טובים? -
זו ביצה מאובנת של דינוזאור ענק.
טיטאנוזאור.
כשהוטלה,
היה משקלה כ-1.5 ק"ג,
ועובי קליפתה היה כשני מילימטרים.
אף שהביצים היו קשיחות מאוד,
עדיין צריך היה לשמור אותן במקום חם ובטוח.
אז איך טיפלו הדינוזאורים בביצים שלהם?
כדי להגן על הביצים מפני טורפים
ולשמור על חומן, הדינוזאורים פיתחו שורה של אסטרטגיות.
ד"ר דארן נאייש יועץ מדעי ראשי -
אחת האסטרטגיות הייתה לבנות קן
ואז פשוט לשבת עליו.
ידוע שדינוזאורים מסוימים נהגו כך
משום שיש לנו מאובנים של דינוזאורים יושבים על קנים.
ביצים שנמצאו בקנים אלה מכילות פעוטות זעירים מהמין
של הבוגרים,
ומספקות את הראיה הראשונה
לכך שדינוזאורים מסוימים טיפלו בצאצאים שלהם.
אך אף שהיה בכך הגנה ומחסה מאיתני הטבע,
היה גם חיסרון להדגרת הביצים באופן זה.
הצורך לשבת על ביצה ולהשגיח עליה פירושו
שאתה מחויב לטיפול בביצה
לאורך כל התפתחותה
עד לרגע הבקיעה.
לחלק מהדינוזאורים היה שווה לקבל על עצמם מחויבות זו.
אך אחרים, כמו זאורופודים, התמודדו עם אתגר שונה.
סביר להניח שחלק מהדינוזאורים לא ישבו על ביציהם.
הרי רבים מהם שקלו טונות על טונות...
פרופ' פול בארט מוזיאון לתולדות הטבע -
והיו פשוט מוחצים את הביצים לפני שהיו מספיקות לבקוע.
אז מה היה הפתרון שלהם?
יש כמה תטולות של זאורופודים
שבהן הנקבה חפרה שוחה ארוכה באמצעות רגלה האחורית.
לאחר שהטילה את כל הביצים, היא מילאה את השוחה מחדש.
התנהגות זו אפשר לראות היום.
צבים קוברים את ביציהם כדי להגן עליהן מפני טורפים,
והחול שהתחמם בשמש שומר על טמפרטורה אידיאלית להן.
אך לחלק מהדינוזאורים היה טריק אחר לשמירה על חום הביצים.
אנו חושבים שקבוצות של דינוזאורים מסוימים אספו במתכוון
ואגרו צמחייה מרקיבה.
למעשה, הם בנו ערמות קומפוסט מעל הקנים מלאי הביצים שלהם.
דגרתל ההודו מאוסטרליה משתמש בטכניקה מרשימה זו.
כשהצמחייה מתפרקת,
היא פולטת כמות מספקת של חום שמדגיר את הביצים
במשך כשבעה שבועות.
אך ב-2010 התגלה
שדינוזאורים מסוימים נוקטים שיטה יוצאת דופן עוד יותר
לשמירה על חום הביצים שלהם.
הם מנצלים חום מכדור הארץ עצמו.
אתר מסוים בארגנטינה
שהתגלו בו ביצי זאורופודים רבות,
נמצא בסמוך למעיינות גיאותרמיים.
אנו חושבים שהזאורופודים ניצלו את הפעילות הגעשית
כדי לשמור על חום הביצים.
מקום אחר, אזור הדקאן של הודו,
אחד האזורים הגעשיים ביותר בשלהי תור הקרטיקון,
מספק ראיות נוספות.
יש שם שכבות רבות של לבה,
ובין זרמי הלבה אנו מוצאים ביצי דינוזאורים.
דינוזאורים הגיעו למקום זה
גם כשהייתה בו פעילות געשית רבה,
והשתמשו בו כאתר קינון במשך מאות שנים.
לדינוזאורים היו דרכים רבות להבטיח שביציהם יבקעו.
אך דבר אחד ידוע לנו בוודאות.
השיטות שלהן היו אפקטיביות מאוד,
ועזרו להם לשלוט בעולם יותר מ-150 מיליון שנה.
תרגום: גלית אקסלרד