Dinosaury vládli našej planéte...
UVÁDZA DAVID ATTENBOROUGH
...viac ako 150 miliónov rokov.
Obývali takmer každý kút zemegule
a dorastali do všemožných tvarov a veľkostí.
Niektoré boli ozaj neobvyklé.
V súčasnosti už vieme, že T. rex bol zdatný plavec,
Velociraptory boli prefíkané operené predátory
a že niektoré dinosaury sa správajú ozaj prapodivne.
Ale takmer každý deň prináša nové objavy,
vďaka ktorým zisťujeme viac o našej planéte pred 66 miliónmi rokov.
Tentoraz v Prehistorickej planéte
odhalíme nové zvieratá...
a nové poznatky o ich strastiach pri hľadaní partnera,
problémoch pri výchove rodiny...
a o súbojoch titanov.
Prenesieme sa do obdobia, keď príroda predvádzala najväčšie divy.
Toto je Prehistorická planéta 2.
PREHISTORICKÁ PLANÉTA 2
OSTROVY
Ústie rieky v južnej Európe pred 66 miliónmi rokov.
Ostatky po tropickej búrke unáša prúd po rieke.
Od ostrova sa oddelil kus zeme a vytvoril plť plnú rastlín.
Pre vyčerpaného pterosaura to môže byť vítané miesto na oddych...
nie však bezpečné.
Obrovský mosasaurus, smrteľne nebezpečný podvodný lovec,
hľadá ľahkú korisť.
Ako je tento malý dinosaurus, Zalmoxes.
Zostávať tu je príliš riskantné.
Potrebuje väčšiu plť, a to rýchlo.
Nemá inú možnosť, ako k nej doplávať.
Nie je tu však prvý.
Ďalší stroskotanec.
Samička.
Plť ich unáša na more.
Občas sa stroskotanci na takýchto pltiach
doplavia na pobrežia ďalekých ostrovov.
Ak bude mať táto dvojica šťastie, môžu sa z nich stať priekopníci.
A môžu vytvoriť novú populáciu, ktorá sa napokon stane novým druhom...
dosiaľ nevídaným.
Čím dlhšie bol ostrov izolovaný,
tým odlišnejšie sa môžu jeho zvierací obyvatelia vyvinúť.
Tieto malé ostrovy v južnej Európe
sú domovom zvláštneho, trochu hanblivého hadrosaura.
Medzi mladými borovicami sa kŕmi Tethyshadros.
Dosahuje len štvrtinovú veľkosť obrích príbuzných na pevnine
a nie je tak vyšší ako človek.
Vďaka jedinečnému zúbkovanému rypáku poľahky nájde potravu v drsnej vegetácii.
Lovci ako T. rex sa na tento malý ostrov nikdy nedostali,
takže by mal byť bezpečným miestom pre matku na výchovu mladých.
Ale nie nevyhnutne.
Hatzegopteryx.
Obrovské dravé pterosaury.
Najväčšiu šancu na únik majú pod korunami vyšších stromov.
Tieto mláďatá zostali medzi stromčekmi samy.
Matka sa oddelila od mladých.
Hatzegopteryxy sú veľmi inteligentné pterosaury.
Keďže premárnili okamih prekvapenia, zmenili taktiku.
Presnoria čistinku,
aby vydurili von korisť, ktorá sa tam môže skrývať.
Mladé majú najlepšiu šancu na prežitie, ak sa nebudú hýbať...
a nie utekať.
Títo dvaja šťastlivci sa vrátili k matke.
Pterosaury prelietajú z jedného ostrova na druhý, a tak skúsia šťastie inde.
Hadrosaury sa môžu vrátiť ku kŕmeniu.
Ostrov Madagaskar je od kontinentálnej Afriky
oddelený už 80 miliónov rokov.
Tak dlho, že väčšina zvierat je taká jedinečná,
aké nikde inde nenájdete.
Toto je Simosuchus.
Nie je to dinosaurus, ale miniatúrny príbuzný krokodíla.
Žije takmer výhradne na súši
a je prísny vegetarián.
Telo Simosuchusa je ťažko vyzbrojené, čo ho chráni pred útokom
predátorov na ostrove.
Preto si môže dovoliť poľaviť v ostražitosti...
občas.
Majungasaurus, hlavný predátor Madagaskaru.
Táto samička je slepá na jedno oko,
preto je pre ňu loviť náročné a teraz je už veľmi hladná.
Simosuchusy majú sieť únikových ciest,
ktoré ich dovedú do podzemnej nory.
Keď vojdú dnu, vchod zatarasia obrneným chrbtom.
Tento drobný samček má smolu.
Ale nie je bezmocný.
Cúvanie, mávanie chvostom a agresívne kopanie.
Lovec má príliš širokú papuľu a nedočiahne hlboko.
Simosuchus sa však pre istotu zakope ešte hlbšie.
Pre Majungasaura sa ďalší lov skončil neúspechom.
Simosuchus nie je jedinou evolučnou zvláštnosťou prosperujúcou na Madagaskare.
Ostrov je domovom aj iných veľmi nezvyčajných zvierat.
Cicavcov.
Toto je samička Adalatheriuma.
Nemeria ani 60 centimetrov.
No i tak patrí k najväčším dosiaľ vyvinutým cicavcom.
Keď bdie, väčšinu času trávi hľadaním potravy.
Na konci tohto tunela sú vajíčka...
potenciálne bohatý zdroj bielkovín.
Túto znášku však nezje.
Sú to jej vajcia.
A toto je jej nora.
Vajcia sa začínajú liahnuť.
Mláďatká ešte neotvorili oči,
ale inštinktívne otáčajú hlavu za mamou, aby sa napili mlieka.
Mlieko produkujú prispôsobené potné žľazy na bruchu,
a nateraz inú potravu nepotrebujú.
Za dva mesiace mláďatá zoštvornásobili svoju veľkosť.
Aby sa matke vytvorilo pre ne dosť mlieka, musí veľa jesť.
Preto musí každú noc opustiť bezpečie brlohu a hľadať potravu.
Nemá veľmi dobrý zrak, podobne ako iné zvieratá žijúce v nore.
Spolieha sa na vycibrený sluch.
Ak začuje niečo potenciálne nebezpečné,
ani sa nehne.
Vyhla sa problémom.
Vráti sa k hľadaniu korienkov a semienok v zemi.
Mláďatá rastú rýchlo, rovnako aj ich apetít.
Samička musí teraz hľadať potravu takmer neustále.
Jej mladé tak zostávajú bez dohľadu celé hodiny.
Masiakasaurus.
Lovec.
A dobre prispôsobený na lov koristi z nory.
Dlhým krkom a úzkou hlavou
dokáže preskúmať každú dieru, v ktorej by mohla byť potrava.
Ale aj lovcov môžu loviť.
Madtsoia, had dlhý sedem a pol metra, svoju korisť usmrtí zovretím.
Toto obydlie začína byť nebezpečné.
Po súmraku vyvedie matka mladé prvýkrát von z nory.
Aspoň teraz sa musia držať pokope.
Na južnejšej časti planéty, na ostrovoch Antarktického polostrova,
priniesla zima mesiace mrazivých teplôt.
Aj tu sa oplatí byť súčasťou rodiny.
Termokamera zachytila žiaru tiel túliacich sa k sebe.
Imperobator.
Lovci.
Sú teplokrvné ako väčšina dinosaurov.
Aby sa však udržali v teple, potrebujú veľa potravy.
Preto musia niečo uloviť každých pár dní.
Čerstvá snehová nádielka utlmí ich kroky
a umožní im pohybovať sa lesom nespozorovane a hľadať korisť.
Morrosaurus.
Pre tohto bylinožravca je zima vždy náročným obdobím.
Imperobatory sa špecializujú na lov takejto koristi.
Morrosaurus je rýchlejší ako jeho prenasledovatelia.
Svorka má však nad ním početnú prevahu.
Vďaka dlhému operenému chvostu sa Imperobatory dokážu pozoruhodne pohybovať.
Hon ich doviedol až na okraj lesa.
Za lesom leží zamrznuté jazero široké takmer kilometer.
Šíry, otvorený priestor by mohol poskytnúť výhodu rýchlejšiemu Morrosaurovi.
Zamrznutá hladina je však zradná.
S Imperobatormi v pätách ale nemá veľmi na výber.
Chybný krok.
Morrosaurus má šancu odbehnúť mimo dosahu predátorov.
Toto je však ostrov,
takže lovci a korisť sa takmer určite stretnú znovu.
Niektoré ostrovy sú také malé,
že ich neobývajú žiadne veľké suchozemské tvory.
Môžu na ne však zavítať návštevníci.
Hatzegopteryx.
Tento samec sem priletel s mŕtvym 18-kilogramovým Tethyshadrosom.
S úlovkom z posledného lovu.
Meria 4 a pol metra a má deväťmetrové rozpätie krídel.
Hatzegopteryxy sú európske hlavné predátory.
Tento samec sem však prišiel odhaliť inú stránku svojej povahy.
Pripravil si prejav, ktorým dá jasne najavo každej okolo letiacej samičke,
že si hľadá partnerku.
Na odpoveď však bude možno čakať veľmi dlho.
Konečne. Samička.
Zjavne má záujem,
ale asi bude treba trochu viac presviedčania.
Musí byť opatrný.
Jedno dobre mierené ďobnutie zobákom
môže jeho obdobie párenia rýchlo ukončiť.
Musí predviesť, že má dobré gény,
ktoré by mali jej mladé zdediť.
Mŕtvy dinosaurus je dôkazom, že je dobrý lovec,
a to, že ho sem priniesol, že je zdatným letcom.
Ak to na ňu aj zapôsobilo, dosiaľ to nedala najavo.
Čas použiť nový dôkaz svojej zdatnosti.
Zdvihnutou hlavou ju volá k sebe bližšie.
Teraz ho trochu pobáda.
Zosynchronizovaný tanec buduje medzi nimi dôveru.
Ďalší samec.
Je oveľa mladší, ale aj tak by mohol byť rivalom.
A je preč.
Katastrofa. Samička odišla.
Jeho príležitosť zrejme pominula.
Vrátila sa.
Odohnanie potenciálneho rivala by mohol byť preňho ďalší bod k dobru.
Pokračuje, kde skončil.
Posledná pripomienka jeho sily.
A toto je jeho jediná úloha ako otca.
Za pár sekúnd je po všetkom.
Je to však zrod novej generácie týchto obrovských lietavých lovcov.
Takýto ostrovček je síce malý,
ale rovnako ako mnohé iné na svete
je svedkom zásadných okamihov
v živote jedných z najneobyčajnejších tvorov
v Prehistorickej planéte.
PREHISTORICKÁ PLANÉTA: ZÁKULISIE
MOHLI OBROVSKÉ PTEROSAURY OZAJ LOVIŤ NA ZEMI?
V ére dinosaurov
vládli na oblohe lietavé plazy zvané pterosaury.
Existovalo vyše 250 druhov...
a niektoré z nich boli obrovské.
Medzi najzaujímavejšie a najpodivnejšie
patrili pterosaury azhdarchid.
PALEOARTISTA A PALEONTOLÓG
Je veľmi zložité
pokúsiť sa opísať pterosaura azhdarchid.
Boli vysoké ako žirafy.
Mali dvojmetrovú hlavu.
Desaťmetrové rozpätie krídel.
Patria medzi najpodivnejšie tvory, ktoré sa na Zemi vyvinuli.
Napriek ich veľkosti boli tieto obry prispôsobené na lietanie.
Prečo si myslíme, že lovili na zemi?
Krídla Azhdarchida boli kožnou membránou...
HLAVNÝ VEDECKÝ PORADCA
...ktorú držal mimoriadne predĺžený štvrtý prst.
ROZPÄTIE KRÍDEL
Kožná membrána siahala od špičky štvrtého prsta
až po špičku zadnej končatiny.
Azhdarchidy boli prispôsobené na prekonávanie veľkých vzdialeností,
ale nepatrili medzi zvieratá, ktoré sa počas letu otáčali
či vykonávali svižné pohyby.
Preto by bolo pre Azhdarchidy náročné
chytiť iné lietajúce zvieratá.
Museli loviť iným spôsobom.
Všeobecne prevládal najmä názor, že pterosaury azhdarchidy lovili tak,
že využívali podivný systém naberania potravy zobákom.
V súčasnosti takto loví zobáľ čiernochrbtý.
Zvláštnejší spôsob lovenia si neviete predstaviť.
Doslova ponorí spodnú čeľusť do vody
a narazí na potravu.
Krk zobáľa je stavaný vydržať takýto nápor.
Ale skameneliny Azhdarchidov takéto adaptácie neodhalili.
Tlakom, ktorý by na krk vznikol, keby ponoril spodnú čeľusť do vody,
by si takmer určite dolámal krk.
Azhdarchid nemal na výber.
Musel pristáť, aby našiel potravu.
Ale dokázal chodiť tak rýchlo, aby mohol loviť?
Vedci potrebujú dôkazy, aby uverili,
že dokázali viac, ako len ťarbavo sa knísať.
Tie dôkazy našli v stopách starých 66 miliónov rokov.
Najväčšiu stopu pterosaura na svete
zanechal chodiaci obor Azhdarchid.
Nielenže je to úžasný objav,
ale dozvedáme sa viac o tom, aké zdatné boli v chôdzi.
JUŽNÁ KÓREA
Tieto stopy dokazujú, že držali končatiny priamo pod telom
a vďaka tomu stáli vzpriamene.
Mali mäkké chodidlá.
A na rozdiel od malých pterosaurov
mali vďaka dlhým nohám mimoriadne dlhý krok.
Hoci Azhdarchidy vyzerali zvláštne,
pohybovali sa efektívne.
U Azhdarchidov sa spájala schopnosť zdatne sa pohybovať po súši
s dlhým zobákom podobným bocianovi.
Tieto predátory zrejme chodili po zemi
a načahovali sa dolu za zvieratami.
Nezabúdajme, že tieto tvory mali hrdlo široké pol metra.
To je asi šírka mojich pliec.
Keby žili v súčasnosti, boli by sme ich potravou.
Pterosaury museli vzbudzovať na oblohe obdiv.
Ale tieto obry boli ešte pôsobivejšie a desivejšie na zemi.
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková