דינוזאורים שלטו בכדור הארץ...
בהגשת דיוויד אטנבורו -
במשך יותר מ-150 מיליון שנה.
הם אכלסו כמעט כל פינה של הגלובוס
ועטו כמעט כל גודל וצורה שניתן להעלות על הדעת.
חלקם היו באמת יוצאים מן הכלל.
כיום אנו יודעים שטי-רקס היה שחיין חזק,
שהוולוצירפטורים היו ציידים מנוצים ערמומיים
ושחלק מהדינוזאורים התנהגו באופנים ביזאריים ביותר.
אך עובדות חדשות שמתגלות כמעט מדי יום ביומו
מלמדות אותנו עוד על החיים בכדור הארץ לפני 66 מיליוני שנה.
בפרק זה של Prehistoric Planet,
אנו חושפים בעלי חיים חדשים...
ותובנה חדשה על מסעם למציאת בני זוג.
האתגרים שעולים מגידול משפחה...
והקרבות המרים שלהם.
מסע לתקופה שבה הטבע הציג את המופע הכי מרשים שלו.
זה Prehistoric Planet 2.
איים -
שפך של נהר בדרום אירופה, לפני 66 מיליון שנה.
בעקבות סופה טרופית, הריסות נסחפות במורד הזרם.
בין ההריסות, רפסודות של צמחייה שנתלשו מהיבשה.
לפטרוזאורוס עייף, רפסודה זו יכולה לשמש מקום מנוחה מבורך.
אך היא רחוקה מלהיות מקום בטוח.
מוזזאור ענקי, צייד תת-מימי קטלני,
מחפש ארוחה קלה להשגה.
כמו הדינוזאור הקטן הזה, זלמוקסס.
מסוכן מדי להישאר כאן.
הוא צריך רפסודה גדולה יותר, ומהר.
אין הרבה ברירה אלא לשחות אליה.
הוא לא הראשון שהגיע לכאן.
עוד ניצול.
נקבה.
הרפסודה שלהם נסחפת ללב ים.
לפעמים, ניצולים על רפסודות כאלה
נשטפים לחופיהם של איים רחוקים.
אם יתמזל מזלם, הזוג הזה עשוי להפוך לחלוצים.
ועשויים לייסד אוכלוסייה חדשה, שבסופו של דבר תיהפך למין חדש...
שכמותו לא נראה עד כה.
ככל שהאי מבודד זמן רב יותר,
בעלי החיים שמאכלסים אותי נעשים שונים יותר.
איים קטנים אלה בדרום אירופה
הם ביתו של הדרוזאור מוזר וקצת ביישן.
בין נטעי האורן סועד את לבו טתישדרוס.
גודלו כרבע מגודלם של בני דודו שביבשת,
וגובהו אינו עולה על קומת אדם.
באמצעות מקורו הייחודי המשונן, הוא יכול ללקט מזון בין הצמחים הקשיחים.
ציידים כמו טי-רקס מעולם לא הגיעו לאי הקטן,
כך שהוא אמור להיות מקום בטוח לאם ולצאצאיה.
אך לא בהכרח.
הצגופטריקס.
פטרוזאור טורף ענקי.
הסיכוי הטוב ביותר להימלט הוא מתחת לחופת העצים הגבוהים.
גורים קטנים אלה הושארו מאחור בין הנטעים.
האם וצאצאיה הופרדו.
הצגופטריקס הם פטרוזאורים נבונים מאוד.
כעת, בהיעדר אלמנט ההפתעה, הם משנים טקטיקה.
הם מתפרסים ברחבי קרחת היער,
ומנסים לדחוק החוצה כל טרף שאולי נותר שם.
הסיכוי הטוב ביותר של הקטנים הוא להישאר במקומם ללא תנועה.
ולא לברוח.
שניים אלה הם בני מזל שהצליחו לחזור לאימם.
הפטרוזאורים מדלגי האיים עפים לחפש את מזלם במקום אחר.
ההדרוזאורים יכולים להמשיך לאכול.
האי מדגסקר הופרד
מיבשת אפריקה לפני 80 מיליון שנה.
זמן כה רב, עד שרוב בעלי החיים שלו שונים מאוד עכשיו
מכל מה שניתן למצוא במקומות אחרים.
זה סימוסוכוס.
זה לא דינוזאור, אלא קרוב מיניאטורי של התנין.
הוא חי כמעט אך ורק ביבשה
והוא צמחוני אדוק.
הסימוסוכוסים עוטים שריון קשיח שמגן עליהם מפני תקיפות
של טורפי האי.
לכן הם יכולים להסתכן ולהירדם בשמירה.
לפעמים.
מיונגזאורוס, הצייד מספר אחת במדגסקר.
נקבה זו עיוורת בעין אחת,
לכן היא מתקשה לצוד. ועכשיו היא רעבה מאוד.
לסימוסוכוסים יש רשת של נתיבי בריחה
שמובילים למאורות התת-קרקעיות שלהם.
לאחר שנכנסו הם חוסמים את הכניסה באמצעות גבם המשוריין.
לזכר הקטן הזה אין מזל.
אך הוא לא חסר ישע.
הסתערויות לאחור, חבטות זנב ובעיטות אגרסיביות.
חרטומו של הצייד רחב מדי ואינו מאפשר לו לחדור עמוק.
אך ליתר ביטחון, הסימוסוכוס מתחפר עמוק יותר.
ניסיון ציד נוסף של המיונגזאורוס עלה בתוהו.
סימוסוכוס אינו המוזרות האבולוציונית היחידה שמשגשגת במדגסקר.
האי הוא ביתה של קבוצה נוספת של בעלי חיים יוצאי דופן.
יונקים.
זו נקבת אדלאתריום.
אורכה פחות מ-60 ס"מ.
ולמרות זאת, היא אחת מהיונקים הגדולים ביותר שהתפתחו עד כה.
את רוב שעות הערות שלה היא מקדישה לחיפוש מזון.
בקצה המנהרה הזאת יש ביצים.
מקור פוטנציאלי עשיר של חלבונים.
אבל את התטולה הזאת היא לא אוכלת.
אלה הביצים שלה עצמה.
וזו המאורה שלה.
הביצים מתחילות לבקוע.
עיני הוולדות טרם נפקחו,
אך באופן אינסטינקטיבי הם נעים לעבר אימם כדי לינוק חלב.
היא מפיקה את החלב מבלוטות זיעה על בטנה שהותאמו לכך,
ולעת עתה, זו כל התזונה שהם צריכים.
כעבור חודשיים הגורים כבר גדולים פי ארבעה.
כדי לייצר מספיק חלב בשבילם,
אימם חייבת בעצמה לאכול כמויות גדולות.
לכן בכל לילה עליה לצאת מהמאורה המגוננת כדי לאכול.
הראייה שלה, כמו של רבים מבעלי החיים שוכני המאורות,
אינה רגישה במיוחד.
במקומה היא מסתמכת על שמיעתה החדה.
ואם היא שומעת משהו שעלול להיות מסוכן,
היא נשארת במקומה ללא ניע.
הצרות נמנעו.
היא ממשיכה לחפש שורשים וזרעים באדמה.
הגורים גדלים במהירות, וגם התיאבון שלהם.
כעת הנקבה נאלצת לחפש מזון ללא הפסקה.
לכן גוריה נשארים ללא שמירה שעות על שעות.
מסיאקזאורוס.
צייד.
וכזה שבנוי במיוחד לתפיסת טרף שוכן מאורות.
בעזרת צווארו הארוך וראשו הצר,
הוא יכול לנבור בכל בור שעשוי להכיל מזון.
אך ציידים עלולים להיהפך בעצמם לניצודים.
מדצויה, נחש שאורכו כ-7.5 מ', מוחץ את טרפו למוות.
השכונה הזאת נעשתה מסוכנת למדי.
ברדת הלילה, האם מובילה את צאצאיה אל מחוץ למאורה לראשונה בחייהם.
לעת עתה לפחות, הם חייבים להישאר קרובים.
בדרום הרחוק של כדור הארץ, באיים של חצי האי האנטארקטי,
החורף מביא חודשים של טמפרטורות מקפיאות.
גם כאן משתלם להיות חלק ממשפחה.
מצלמה תרמית חושפת ערב רב של יצורים זוהרים.
אימפרובטור.
ציידים.
כמו רוב הדינוזאורים, הם בעלי דם חם.
אך כדי לשמור על חום גופם, הם זקוקים למזון רב.
לכן עליהם לצוד משהו אחת לכמה ימים.
שלג טרי מעמעם את קול צעדיהם,
מה שמאפשר להם לנוע בחורש מבלי להתגלות בחיפוש אחר טרף.
מורוזאורוס.
אוכל צמחים שסובל במיוחד מהחורף.
אימפרובטורים מתמחים בציד של טרף כזה.
המורוזאורוס מהיר יותר מרודפיו.
אך הוא אחד מול להקה שלמה.
זנבותיהם ארוכי הנוצות של האימפרובטורים מקנים להם כושר תמרון מרשים.
המרדף הגיע עד קצה החורש.
מאחוריו משתרע אגם קפוא שרוחבו כ-800 מ'.
המרחבים הפתוחים יכולים לפעול לטובתו של המורוזאורוס המהיר יותר.
אך פני השטח הקפואים הם בוגדניים.
כשהאימפרובטורים סוגרים עליו, לא נותרה לו ברירה.
צעד מוטעה.
הזדמנות למורוזאורוס לנוס אל מחוץ לטווח ידם של הטורפים.
אבל זה אי,
ולכן כמעט בטוח שהציידים והניצודים ייפגשו שוב.
יש איים קטנים כל כך,
עד שאין בהם כלל דיירים יבשתיים גדולים.
אך הם עשויים לקבל אורחים.
הצגופטריקס.
זכר זה הגיע כשבאמתחתו גופת טתישדרוס במשקל כ-18 ק"ג.
שלל מציד קודם.
גובהו כ-4.5 מטר ומוטת כנפיו כמעט שני מטרים.
ההצגופטריקס הוא הטורף מספר אחת באירופה.
אך זכר זה הגיע לכאן כדי לחשוף צד אחר באופיו.
הוא בנה מיצג כדי להבהיר לנקבות שחולפות ממעל
שהוא מחפש בת זוג.
אך ייתכן שייאלץ לחכות זמן רב עד שיקבל תשובה.
סוף סוף... נקבה.
היא נראית מעוניינת,
אך ייתכן שיידרש עוד מעט שכנוע.
והוא צריך להיזהר.
ניקור אחד מדויק מהמקור שלה
עלול במהרה לשים קץ לכל עונת ההזדווגות שלו.
המיצג שלו צריך להראות שיש לו גנים טובים
כשכדאי לצאצאיה העתידיים לרשת.
גופת הדינוזאור רומזת שהוא צייד טוב
והבאתה הנה מוכיחה שהוא חזק בתעופה.
אך אם זה עושה עליה רושם, היא עדיין לא מראה זאת.
זה הזמן להמציא ראיות חדשות לכשירותו.
הרמות ראש מזמינות אותה להתקרב.
כעת היא נותנת לו מעט עידוד.
ריקוד מסונכרן יוצר אמון בין השניים.
זכר נוסף.
הוא צעיר בהרבה, אך עדיין עלול להיות יריב.
הוא טופל.
אסון. הנקבה הסתלקה.
ייתכן שהוא החמיץ את ההזדמנות.
היא חזרה.
הנסת יריב פוטנציאלי עשויה אפילו להיות נקודה נוספת לטובתו.
הוא ממשיך מהמקום שבו עצר.
תזכורת אחרונה לכוחו.
וזו תרומתו היחידה לאבהות.
הכול נגמר בתוך שניות.
אך זו ראשיתו של דור חדש של הציידים המעופפים הענקיים.
איים כאלה הם אולי קטנים,
אך כמו אינספור אחרים בעולם,
הם עדים לרגעים קריטיים
בחייהם של כמה מהיצורים יוצאי הדופן ביותר
של הכוכב הפרה-היסטורי.
Prehistoric Planet: חשיפה -
האם פטרוזאורים ענקיים באמת יכולים לצוד על הקרקע? -
בעידן הדינוזאורים,
שליטי השמיים היו זוחלים מעופפים שנקראו פטרוזאורים.
היו יותר מ-250 מינים.
וחלקם היו אדירי ממדים.
אחד המעניינים ביותר, משם שהם הביזאריים ביותר,
הם הפטרוזאורים האז'דרכידיים.
ד"ר מארק ויטון אמן מאובנים ופלאונטולוג -
לנסות לתאר
את הפטרוזאורוס האז'דרכידי זה קשה מאוד.
הם גבוהים כמו ג'ירפים.
יש להם ראשים שיכלו להגיע לאורך שני מטרים
ומוטת כנפיים של עשרה מטרים.
הם אחד מהיצורים הביזאריים ביותר שהתפתחו בכדור הארץ.
חרף גודלם, ענקים אלה היו בנויים לתעופה.
אז למה אנו חושבים שהם צדו על הקרקע?
הכנף של האז'דרכיד הוא קרום עור...
ד"ר דארן נאייש יועץ מדעי ראשי -
שהוחזקה אך ורק ע"י אצבע רביעית מוגדלת מאוד.
אז'דרכידים מוטת כנפיים -
קרום עור זה נמתח מקצה האצבע הרביעית הענקית
עד קצה הרגל האחורית.
אז'דרכידים היו בנויים באופן עילאי לגמיעת מרחקים גדולים,
אבל הם לא היו מסוג החיות שהתפתלו והסתובבו
וידעו להתנועע בזריזות תוך כדי תעופה.
זה ודאי הקשה על האז'דרכידים
לתפוס חיות מעופפות אחרות.
כנראה הייתה להם שיטת ציד אחרת.
אחד הרעיונות המקובלים ביותר בנוגע לתזונת הפטרוזאורים האז'דרכידיים
הוא שהם השתמשו בשיטת ליקוט משונה שמוכרת כאכילה ברפרוף.
כיום, עופות כמו הגזרן האמריקני אוכלים באופן זה.
זו השיטה הכי מגוחכת לליקוט מזון שאפשר להעלות על הדעת.
הם פשוט דוחפים את הלסת התחתונה לתוך המים
ומתנגשים במזון שלהם.
צוואר של גזרן בנוי לספוג זעזועים פתאומיים.
אך מאובנים מגלים שלאז'דרכידים לא היו התאמות כאלה.
למעשה, כמעט בטוח שהם שברו את הצוואר רק מהמאמץ
של הניסיון לדחוף את הלסת התחתונה במים.
לאז'דרכיד לא הייתה ברירה.
כנראה הוא נחת כדי למצוא מזון.
אבל האם יכול היה ללכת מהר מספיק כדי לצוד?
המדענים נזקקו לראיות כדי להשתכנע
שהוא יכול לעשות עוד משהו מלבד להדס.
הראיות הגיעו מטביעות רגליים בנות 66 מיליון שנה.
עקבות הפטרוזאורוס הגדולות בעולם נעשו ע"י
אז'דרכיד ענק מהלך.
זו לא סתם תגלית מגניבה,
היא מלמדת אותנו עד כמה ההליכה שלהם הייתה יעילה.
קוריאה הדרומית -
עקבות אלה מראות
שהם החזיקו את הגפיים שלהם ישירות מתחת לגוף,
מה שהקנה להם עמידה זקופה.
כפות רגליהם היו מרופדות.
ובניגוד לפטרוזאורים הקטנים,
רגליהם הארוכות אפשרו להם ללכת בצעדי ענק.
למרות המראה המשונה של האז'דרכידים,
הם מתנועעים ביעילות רבה.
האז'דרכידים שילבו את יכולתם ללכת היטב על הקרקע
עם פרצוף מסיבי וארוך כמו של חסידה.
כמעט בטוח שהם היו ציידים
שהסתובבו בשטח ורכנו מטה כדי לתפוס בעלי חיים.
אבל צריך לזכור
שיש להם צוואר ברוחב חצי מטר.
זה בערך רוחב הכתפיים שלי.
אנחנו היינו בתפריט של היצורים האלה, אילו חיו היום.
הפטרוזאורים היו מראה מעורר יראה בשמיים.
אך ענקים אלה היו מרשימים ומפחידים עוד יותר על האדמה.
תרגום: גלית אקסלרד