Dinosaurused valitsesid planeeti...
JUTUSTAB DAVID ATTENBOROUGH
...enam kui 150 miljonit aastat.
Nad elasid peaaegu igas ilmanurgas
ning olid peaaegu iga mõeldava kuju ja suurusega.
Mõned olid tõeliselt erakordsed.
Teame nüüd, et T. rex oli võimas ujuja...
velotsiraptorid olid kavalad sulelised kütid
ja mõned dinosaurused olid vägagi kummaliste käitumisviisidega.
Aga peaaegu iga päev tehakse uusi avastusi,
mis räägivad meile rohkem elust selle planeedi peal 66 miljoni aasta eest.
Sel korral saates „Prehistoric Planet“
paljastame uusi loomi
ning uut infot, mis valgustab nende paarilisteotsinguid,
järglaste kasvatamise raskusi
ja hiiglaslikke lahinguid.
Näete aega, mil leidis aset looduse suurim vaatemäng.
See on „Prehistoric Planet 2“.
SAARED
Lõuna-Euroopas asuva jõe suue 66 miljonit aastat tagasi.
Troopilise tormi järel triivivad rusud allavoolu.
Rusude seas on maast tükkidena välja rebitud taimestiku parved.
Väsinud pterosauruse jaoks võib see teretulnud puhkepaik olla.
Aga see pole kaugeltki ohutu.
Hiiglaslik mosasaurus, ohtlik veealune kütt,
otsib kerget einet.
Nagu see väike dinosaurus Zalmoxes.
Liiga riskantne on siia jääda.
Poiss vajab suuremat parve ja kähku.
Ei jää muud üle kui ujuda.
Ta pole esimene siiajõudnu.
Teine merehädaline.
Emane.
Nende parv triivib merele.
Vahel jõuavad merehädalised selliste parvedega
kaugete saarte kallastele.
Väga hea õnne korral võib see paarike mõne koha asustada.
Ja teha algust uue populatsiooniga, millest võib aja jooksul saada uus liik...
milletaolist pole varem nähtud.
Mida kauem on saar isoleeritud,
seda rohkem erinevaks võivad selle elanikud muutuda.
Need väiksed saared Lõuna-Euroopas
on ühe kummalise ja üsna ujeda hadrosauruste liigi kodu.
Nende männivõrsete keskel sööb Tethyshadros.
Oma maismaasugulaste suurusest vaid veerandi moodustav isend
on inimesepikkune.
Oma unikaalse sakilise nokaga saab ta sitkes taimestikus tuhnida.
T. rex'i laadsed kütid pole eal selle väikse saareni jõudnud,
seega ema peaks saama turvaliselt oma järglasi kasvatada.
Aga pole ilmtingimata nii.
Hatzegopteryx.
Hiidkiskjatest pterosaurused.
Parim pääsemisvõimalus on kõrgemate puude võrastiku all.
Need väiksed pojad jäid võrsete vahele maha.
Ema on järglastest lahutatud.
Hatzegopteryx'id on väga intelligentsed pterosaurused.
Nüüd, mil enam üllatada ei saa, muudavad nad taktikat.
Nad üritavad lagendikul hargnedes võimalikud saakloomad välja suitsetada.
Noorukite parim lootus on täiesti paigal püsida...
ja mitte põgeneda.
Neil kahel vedas, et ema juurde naasta said.
Saari külastavad pterosaurused lähevad mujal õnne proovima.
Hadrosaurused võivad taas edasi süüa.
Madagaskari saar eraldus
Aafrika mandrist 80 miljonit aastat tagasi.
Nii ammu, et enamik saare loomadest erineb nüüd sootuks
kõigist, keda mujal leidub.
See on Simosuchus.
Nad pole dinosaurused, vaid krokodillide miniatuursed sugulased,
kes elavad peaaegu täielikult kuival maal
ja on puhtalt taimetoitlased.
Simosuchus'te kehad on tugeva soomusega, mis kaitseb neid saare kiskjate eest.
Seega saavad nad ettevaatamatud olla.
Vahel.
Majungasaurus, Madagaskari tippkütt.
See emane on ühest silmast pime,
seega on tal raske saaki murda ja nüüd on ta väga näljane.
Simosuchus'tel on maa-alustesse urgudesse viivate põgenemisteede võrgustik.
Urgu jõudes blokeerivad nad sissepääsu oma tugevalt soomustatud seljaga.
Sel väiksel isasel ei vedanud.
Aga ta pole abitu.
Ta ründab tagurdades, vehib sabaga ja lööb agressiivselt jalgadega.
Küti koon on liiga lai ega mahu sügavale urgu.
Aga igaks juhuks kaevub Simosuchus veelgi sügavamale.
Majungasaurus'e jaoks läks järjekordne jaht vett vedama.
Simosuchus pole ainus evolutsiooniveidrus, kes Madagaskaril hästi elab.
Saarel asuvad veel ühed väga tavatud loomad.
Imetajad.
See on emane Adalatherium.
Ta on umbes 60 cm pikk,
aga siiski üks seni välja arenenud imetajatest suurimaid.
Ta otsib enamiku ajast toitu.
Selle tunneli lõpus on munad.
Need võivad rikkalik valguallikas olla.
Aga seda pesakonda ta nahka ei pista.
Need on tema enda munad.
Ja see on tema urg.
Pojad hakkavad munadest kooruma.
Vastkoorunud poegade silmad pole veel avanenud,
aga vaistlikult liiguvad nad ema poole, et piimast toituda.
Ema toodab seda kõhul asuvate kohanenud higinäärmetega
ja praegu pojad muud toitu ei vajagi.
Kaks kuud hiljem on pojad enam kui neli korda suuremad.
Selleks, et neile piisavalt piima toota, peab ema ise ka palju sööma.
Seega tuleb tal iga öö turvalisest pesast lahkuda ja söömas käia.
Tema silmanägemine, nagu paljudel uruloomadel,
pole eriti tundlik.
Selle asemel sõltub ta oma teravast kuulmismeelest.
Ja kui ta kuuleb midagi, mis võib ohtlik olla,
püsib ta täiesti paigal.
Ta vältis probleemi.
Ta jätkab maast juurte ja seemnete otsimist.
Pojad kasvavad kiiresti ja nende söögiisu kasvab ka.
Emal tuleb nüüd peaaegu lakkamatult toitu otsida.
Seega jäävad tema pojad mitmeks tunniks valveta.
Masiakasaurus.
Ta on kütt,
kes oskab väga hästi urus peituvat saaki kätte saada.
Oma pika kaela ja kitsa peaga
saab ta uurida igat auku, mis võib einet sisaldada.
Aga ka küttidele võidakse jahti pidada.
Madtsoia, ligi 7,5 m pikk madu, pitsitab oma saagi surnuks.
See naabruskond on nüüd üsna ohtlikuks muutunud.
Öö saabudes viib ema pojad esimest korda urust välja.
Vähemalt praegu peavad nad lähestikku püsima.
Planeedi kauges lõunaotsas Antarktika poolsaare lähistel saartel
saabuvad talvega mitmeks kuuks külmakraadid.
Ka siin on omad hüved sel, kui kuulud perekonda.
Termokaamera paljastab helendavate kehade kogumi.
Imperobator'id.
Kütid.
Nagu enamik dinosaurustest, on ka nemad püsisoojased.
Aga soojana püsimiseks vajavad nad palju toitu.
Nad peavad iga paari päeva järel saagi murdma, kui saavad.
Värskelt sadanud lumi summutab nende samme,
võimaldades neil metsas märkamatult saaki otsida.
Morrosaurus.
Taimesööja, kelle jaoks on talv paratamatult väga raske aeg.
Säärase saaklooma jahtimine on Imperobator'ite eriala.
Morrosaurus on oma jälitajatest kiirem.
Aga karjal on arvuline ülekaal.
Imperobator'id saavad tänu oma pikkade sulgedega sabadele osavalt manööverdada.
Tagaajamine on jõudnud metsaservani.
Selle taga on 800 meetri laiune jäätunud järv.
Tühi avar ruum võib kiiremale Morrosaurus'ele eelise anda.
Aga külmunud pind on ohtlik.
Imperobator'ite lähenedes valikut eriti pole.
Eksisamm.
Morrosaurus'el on võimalus kiskjate haardest kaugemale sprintida.
Aga nad on saarel,
seega jahtijad ja jahitavad kohtuvad üsna kindlalt uuesti.
Mõned saared on nii väikesed,
et neil suuri maismaaelanikke polegi.
Aga neil võib siiski külalisi käia.
Hatzegopteryx.
See isane saabus 18-kilose Tethyshadros'e korjusega.
See on hiljutise jahi saak.
Ta on 4,6 meetrit pikk ja tema tiivalaius on üle üheksa meetri.
Hatzegopteryx'id on Euroopa tippkiskjad.
Aga see isane tuli siia, et veel ühte oma iseloomujoont paljastada.
Ta ehitas tähise, näitamaks üle saare lendavatele emastele,
et ta otsib paarilist.
Aga ta peab ehk väga kaua ootama, enne kui vastuse saab.
Viimaks ometi üks emane.
Tal paistab huvi olevat, aga teda tuleb ehk veidi rohkem veenda.
Ja isane peab ettevaatlik olema.
Emane võib ühe täpse nokahoobiga
isase paaritumisajale otsa peale teha.
Isane peab näitama, et tal on head geenid,
mida emase järglastel tasub pärida.
Surnud dinosaurus viitab, et isane on osav kütt,
ja korjuse siia toomine tõestab, et ta on tugev lendaja.
Aga kui see avaldabki emasele muljet, siis ta seda veel välja ei näita.
Isasel on aeg oma sobivust uuel moel tõestada.
Pead tõstes kutsub ta emast lähemale.
Nüüd julgustab emane teda veidi.
Sünkroonis tants tekitab nende vahel usaldust.
Veel üks isane.
Ta on palju noorem, aga võib siiski rivaal olla.
Temaga sai tegeletud.
Katastroof! Emane lahkus.
Isane võis oma võimaluse kaotada.
Emane naasis.
Potentsiaalse rivaali minema peletamine võib isasele lausa plusspunkti anda.
Ta jätkab sealt, kus pooleli jäi.
Isase jõu viimane meeldetuletus.
Ja see jääb tema ainsaks panuseks isana.
Kõik on paari sekundiga läbi.
Aga see on nende lendavate küttide uue põlvkonna algus.
Sellised saared võivad väiksed olla,
aga nagu lugematu hulk teisi kogu maailmas,
on nad tunnistajaks tähtsatele hetkedele
osade kõige tavatumate olendite eludes
esiajaloolise planeedi peal.
PREHISTORIC PLANET: PALJASTATUD
KAS HIIGLASLIKUD PTEROSAURUSED JAHTISIDKI MAA PEAL?
Dinosauruste ajal
domineerisid taevas lendavad roomajad pterosaurused.
Neid oli enam kui 250 eri liiki...
ja mõned olid üüratud.
Ühed veidraimad ja seega huvitavaimad pterosaurused
olid Azhdarchidae sugukonnas.
PALEOKUNSTNIK & PALEONTOLOOG
Ja Azhdarchidae sugukonna pterosaurust on väga raske kirjeldada.
Nad olid kaelkirjakupikkused.
Nende pead võisid olla kaks meetrit pikad.
Tiivaulatus oli 10 meetrit.
Ühed kummalisimad olendid, kes on Maa peal välja arenenud.
Suurusest hoolimata oskasid need hiiglased hästi lennata.
Miks me siis arvame, et nad maa peal jahtisid?
Azhdarchid'i tiib on nahkmembraan...
PEAMINE TEADUSKONSULTANT
...mille toeks oli täielikult ülisuur neljas sõrm.
AZHDARCHIDAE TIIVAULATUS
See nahkmembraan ulatus tolle tohutu neljanda sõrme otsast
täitsa tagajala tipuni.
Azhdarchid'id suutsid ülimalt hästi suuri vahemaid läbida,
aga nad polnud sellised loomad, kes tegid käändeid, pöördeid
ja kiireid liigutusi lennu ajal.
Seetõttu olnuks Azhdarchid'itel raske teisi lendavaid loomi püüda.
Nad pidid teisel moel jahtima.
Üks levinumaid ideid selle kohta, kuidas Azhdarchid'id võisid toituda,
on see, et nad kasutasid kummalist „riisumismeetodit“.
Tänapäeval toituvad nii sellised linnud nagu ameerika käärnokad.
See on jaburaim viis oma toidu saamiseks.
Lükkad oma alalõuga läbi vee ja põrutad toidu pihta.
Käärnoka kael on loodud äkilisi tabamusi pehmendama.
Aga fossiilide järgi polnud Azhdarchid'itel sellist eelist.
Nad oleksid lausa üsna kindlalt murdnud oma kaela selle pingega,
mida alalõua läbi vee lükkamine tekitanuks.
Azhdarchid'il polnud valikut.
Ta pidi maanduma, et toitu leida.
Aga kas ta sai jahtimiseks piisavalt kiiresti kõndida?
Teadlased vajasid tõendeid, mis veenaksid neid,
et Azhdarchid suutis teha enamat, kui lihtsalt vaaruda.
Selleks tõendiks on 66 miljonit aastat vanad jalajäljed.
Maailma suurimad pterosaurusejäljed jättis endast maha kõndiv Azhdarchid.
See pole pelgalt lahe,
vaid ütleb palju selle kohta, kui tõhusalt nad kõndisid.
LÕUNA-KOREA
Nendelt jälgedelt on näha,
et nad hoidsid oma jäsemeid otse enda keha all,
mis andis neile püstise rühi.
Neil olid jalge all padjandid.
Ja erinevalt väikestest pterosaurustest
andsid pikad jalad neile tohutu sammupikkuse.
Azhdarchid'id olid küll omapärase välimusega,
aga liikusid tõhusalt.
Azhdarchid'id kasutasid koos selle pädeva maismaal kõndimise võimega
oma massiivselt pikka kurelaadset nägu.
Nad olid üsna kindlalt kiskjad,
kes kõndisid ringi, et altpoolt loomi haarata.
Aga tuleb pidada meeles, et nende kõri oli pool meetrit lai.
See on umbes mu õlgade laius.
Meie oleksime nende menüüs, kui neid praegugi elaks.
Pterosaurused olnuksid taevas aukartustäratav vaatepilt.
Aga maa peal olid need hiiglased veelgi vägevamad ja hirmuäratavamad.
Tõlkinud Silver Pärnpuu