„Pam și Tommy” conține limbaj explicit,
fumat, nuditate, sex și teme mature.
Se recomandă discreția.
Bob Guccione are caseta.
DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Tot ce știu e că îl dăm în judecată.
Pentru ce?
- Ar face orice să i-o tragă lui Hef. - Tommy are dreptate.
Dacă nu vrea nimic și îl dăm în judecată, poate va vrea să se răzbune.
Nimeni nu-i ia lui Bob Guccione dreptul său dat de Dumnezeu
la liberă exprimare.
Am făcut ce trebuia. Ar fi făcut-o indiferent ce făceam.
Oprește-te! Taci!
Avocatul apărării va lua depoziția Pamelei Anderson Lee.
Ce? De ce doar mie?
Nu înțeleg ce au de vorbit cu noi. Suntem reclamanții.
Nu contează. Sunt alături de tine.
Iubito, e un meci de fotbal.
Bine. O secundă.
- Nu vreau să ratez lovitura de începere. - Bine, vin!
Stai.
Așteaptă. Mi-ai văzut jacheta?
- Nu. Să mergem. - Ești sigur?
Da.
- Hai să mergem. - Vin. Am luat-o.
Big Red!
- Mulțumesc, nu vreau. - Două.
- Poate te răzgândești, iubito. - Bine.
Doamnelor și domnilor,
să vedem, găsește camera Labatt
o superbă fană Labatt?
CAMERA LABATT
APRILIE 1996
Scuzați-mă.
Puteți repeta întrebarea?
Dnă Lee, vă amintiți ce vârstă aveați
când v-ați expus pentru prima dată în public organele genitale?
- Obiecție. - Care e obiecția, Sandy?
Relevanța.
Ce fel de întrebare mai e și asta?
Una dezgustătoare.
Deci mă poate întreba orice vrea și eu trebuie să răspund?
Da. Dar la proces judecătorul nu va permite așa golănii.
Nu te lăsa afectată. Păstrează-ți calmul și terminăm mai repede.
Haide, Sandy. Solicită o conferință dacă ai nevoie.
Deci,
zâmbesc și îl trimit la dracu' în gând?
Exact.
Continuă.
Bine, dnă Lee, să începem cu ceva similar.
Vă amintiți când ați devenit model?
Bună! Da, tu. Bună!
- Bună! - Bună!
Te-am văzut pe ecran.
- Da, ce nebunie. - Da.
Numele meu e Roger Dennis. Sunt director de marketing la Labatt.
Cum te cheamă?
Mă numesc Pamela.
Pamela. Știu că e din senin,
dar ai făcut vreodată modeling?
- Modeling? - Plimbă ursu', frate.
Mereu căutăm fețe noi.
Mișto!
Tipul ăsta e de la Labatt.
Ai carte de vizită?
Da.
Gândește-te. Dacă te interesează, sună-mă.
- Ușurel, amice. - Mulțumesc!
Ce-i al lui e-al lui. A fost creativ.
- Cu ce? - Strategia să-ți intre în pantaloni.
Dumnezeule! Ce...
Asta e a mea.
Alice, poți să-mi ții locul?
Labatt Roger Dennis - Director de Marketing
Labatt Marketing.
- Iubito! - Ce?
- Răspunzi? - Da.
- Pam! - Ce?
Răspunde la telefon!
Alo?
Scuze. Așteptați. Da, eu sunt.
Ce?
Pe bune?
Nu glumiți?
Dumnezeule!
Nu-mi vine să cred că ați văzut-o.
Cine-i?
Da, nu.
Da, puțin. Doar local.
Iubito, cine-i?
Dumnezeule! Asta e...
Scuzați-mă. Nu. Trebuie să întreb din nou. Sigur nu e o glumă?
Dumnezeule! Mulțumesc!
Pe curând!
Cine naiba era?
Era Playboy.
- Ce? - Vor să îmi facă fotografii de probă.
- Playboy? Ție? - Da.
Vor să merg la ei, da. Ce nebunie, nu?
Da, e o nebunie.
A naibii nebunie. Sună-i și spune-le că nu mergi.
- Ce? - Sună-i. Nu mergi.
Ce? Nu, e doar o probă.
- Nu-mi pasă ce e. - De ce te porți așa?
Poate pentru că nu vreau ca sânii iubitei mele
să apară peste tot prin lume!
Asta eu decid! Nu tu!
- Glumești? - Dumnezeule!
Nu mai vorbesc despre asta. Conversația asta s-a terminat.
- O să pleci? - Da.
La dracu'!
Unde naiba te duci, Pam?
În America.
Dnă Lee, dacă nu reușiți să vă amintiți,
- ... poate că... - Obiecție!
La sugestia că clienta mea are memoria slabă.
Să se consemneze că apărării nu i s-a permis
să pună nicio întrebare declarantului
fără obiecții de la avocatul reclamanților.
Voi continua să ridic obiecții până când te comporți într-o manieră...
Știi ce? Neoficial. Nu fi ticălos, Bruce.
Neoficial. Atunci lasă dramele, Sandy.
Mă duc să-mi iau un ceai. Scuzați-mă, domnilor.
Nu. Aducem noi.
Ceai. Acum.
- Frișcă? Zahăr? - Simplu. Mulțumesc.
Să continuăm?
- Da. - Ne-ați spus că v-ați cunoscut soțul,
pe Thomas Lee Bass, pe 31 decembrie 1994?
Așa este.
Și cum v-ați cunoscut?
Socializam cu prietenii.
Unde socializați?
La un club din Los Angeles.
Știați ceva despre dl Lee înainte să îl întâlniți?
Ca toți americanii, știam că e bateristul Mötley Crüe.
Când dl Lee v-a abordat la club, l-ați găsit atrăgător?
Mi-a plăcut zâmbetul lui.
Încă îmi place. Mulțumesc.
Îi cunoșteați reputația
de client al prostituatelor?
Tommy nu a plătit pentru sex.
Deci el nu a avut relații sexuale cu prostituate?
O prostituată, prin definiție, e o persoană plătită pentru sex,
deci nu se potrivește.
- Dnă Lee. - Da?
Ați fost vreodată plătită pentru sex?
Nu.
Aveți nevoie de un moment pentru a reflecta la această întrebare?
Cu siguranță mi-aș aminti așa ceva.
Nu ați primit bani pentru un act sexual?
- Nu. - Obiecție. Ai întrebat și a răspuns.
Așadar nu considerați pozatul dezbrăcată ca pe un act sexual?
Dumnezeule!
Nu!
OCTOMBRIE 1989
Bine ați venit la Conacul Playboy, dră Anderson.
Arată ca un castel.
Mulțumesc, Nelson!
Succes!
Vezi?
Nu-mi vine să cred.
Înțelegi ce spun?
- Bună! - Hei!
Cum e? Eu sunt Pamela Denise Anderson.
- Am... Ea e mama mea. - Eu sunt Carol.
Mulțumesc!
Ne-au servit cu șampanie.
Dumnezeule! Puiule!
Uită-te la tine!
Of, mamă!
Ce?
- E ok. - Mamă.
Pammy, uite, arăți ca un model de revistă.
Arăți...
Dumnezeule!
Arăți ca Marilyn Monroe.
- Ba nu. - Ba da.
Bine.
Bea niște șampanie.
Arăți minunat. Arăți absolut minunat.
Da, așa e.
Ce faci, iubire?
Eu sunt Simon și te voi fotografia.
- Bună, Simon! - Bună!
Vino cu mine.
Scuză-mă. Pot să stau puțin?
Desigur.
În regulă.
E ceva ce ar trebui să știu? Unghiuri de evitat? Latura urâtă?
De fapt, nu cred că ai o latură urâtă.
Deci...
Ce fotografiem, mai exact?
M-am gândit să începem aici, lângă fereastră,
te uiți afară, prin perdelele străvezii.
Și pe urmă pe balcon, facem un fel de „întindere, salut
- ... „al soarelui de dimineață”, știi? - Bine.
- Dar vreau să spun, care părți? - Părți?
Nu te teme, dragă.
Aici e Playboy, nu Penthouse. Păstrăm eleganța.
Desigur.
- Deci... - Da.
- Să te distrezi. - Bine.
Și fă dragoste cu aparatul de fotografiat. Așa!
Superbă! Exact așa.
O, da. Ești ca o rază de soare.
Încearcă să cauți lumina din fereastră cu obrazul drept.
- La fereastră? - Uită-te la mine. Așa.
Vrei să deschizi un pic bluza? Doar dacă vrei,
cât te simți confortabil.
Sigur.
Grozav!
Așa.
Uită-te la tine! De cât timp ascunzi asta?
Ce naturală! Uită-te la tine, Pamela!
Nimfa pădurii.
Așa! Ești sigură că n-ai mai făcut asta până acum?
Nota zece!
Bravo, iubire!
Ce? Gata?
Doamnelor și domnilor, Pamela Anderson!
Bravo, iubire!
- Femeia momentului. - Bună!
- Te-ai distrat azi? - Sigur că da!
Am fost ca Alice în Țara Minunilor.
Foarte bine. Aduc ceva de băut.
Pentru o viață bună! Pentru viața ta bună!
Noroc!
Te rog, vino.
O să pară că încerc să te seduc, dar nu asta fac.
Femeile ca tine, Pam,
apar o dată pe generație.
Dumnezeule!
- Nu știu ce să zic. - Știu eu.
Nu încerc să fiu drăguț, spun asta pentru că e adevărat.
Ești specială.
- Cu siguranță mă simt specială acum. - Bine.
Să te obișnuiești cu asta.
Cu cât mai repede, cu atât mai fericită vei fi.
Pot să îți ofer un sfat?
Deja o faci.
Oamenii te vor plăti să fii cea pe care o vor.
Tabloidele, studiourile.
Chiar și eu.
Dar acel număr, acea cifră în dolari
nu va reprezenta niciodată cât valorezi.
Vrei să spui că ai o ofertă?
- Ar trebui să cer mai mult. - Întotdeauna.
Nu uita, separă prețul de valoarea ta.
Dacă faci asta, poți fi orice versiune a lui Pam ai nevoie.
Amintește-ți mereu cine ești.
Domnule Hefner,
femeile fac asta de secole.
Să joci roluri nu e nimic nou.
Adevărat.
Dar nu mai ești în Ladysmith, Canada.
Acum întreaga lume te va privi.
Ce plăcere să fiu în compania ta!
Ești întotdeauna binevenită la Conac.
Știi, s-ar putea să vin.
Abia aștept.
Le-am văzut pe câteva din fetele de la Conac azi,
și am observat că toate au...
Bine.
Și sesiunea foto pare că a mers bine.
Știi, dacă fac mai mult, doar...
Adică, nimic important, doar,
o mărime, cel mult două.
Știi tu, ca sânii tăi, mamă. Ai cei mai mișto sâni.
Tatăl tău nu s-a plâns niciodată.
- Deci, de ce crezi? - Ce cred eu?
Da.
Cred că Dumnezeu te-a făcut perfectă exact așa cum ești.
Dar dacă crezi că poți mai bine...
Fugi de aici.
- Nu, dragă. - Serios?
Da, sigur.
Orice vrei tu.
Stinge lumina, te rog.
Sunt atât de obosită!
O să fie bine?
Ce să fie?
Știi tu...
Totul.
Draga mea...
O să fie minunat.
Și după numărul din octombrie 1989, ați mai pozat pentru revistă?
- Da. - Când?
Octombrie '89, februarie '91,
iulie '92, august '93,
noiembrie '94 și ianuarie în acest an.
- E clar că te plac. - Și eu pe ei.
În legătură cu asta, în interviuri
ați afirmat că Hugh Hefner e „ca un tată”.
Și că sunteți „Foarte apropiați. Îl consider un prieten bun”.
- Sunteți de acord cu aceste declarații? - Da.
Știți cine e Bob Guccione? Vă amuză ceva, dnă Lee?
Deloc.
Atunci îmi răspundeți, vă rog?
Bob Guccione e fondatorul și editorul revistei Penthouse.
Ca „prietenă apropiată al dlui Hefner”,
sigur știți că dl Guccione și dl Hefner
se displac profund unul pe celălalt?
Da, știu.
Dacă dl Hefner ar descoperi că faceți afaceri
cu dl Guccione, probabil ar considera asta o trădare, nu?
- Probabil, da. - Prin urmare,
dacă ați fi dorit să vă expuneți,
fără calambur,
cititorilor Penthouse fără a vă pune în pericol poziția
la Playboy, ați putea să-i dați materialele dlui Guccione
sub forma unei casete furate.
Nu aș face așa ceva.
Nu e adevărat că pentru ultimele trei coperți Playboy,
compensația v-a crescut neglijabil?
Nu.
Nu v-a crescut neglijabil onorariul?
Nu. Eu și dl Hefner am negociat
înainte de sesiunile foto, am stabilit un tarif
de comun acord.
Vă puteți gândi la orice beneficii financiare
pe care le-ați primi dacă Penthouse
ar primi o casetă cu imagini pornografice cu dumneavoastră?
- Nu. - Atunci îmi puteți explica de ce
dumneavoastră și dl Lee ați face o casetă porno
dacă nu e la fel ca toate celelalte activități pornografice,
în scopul obținerii de profit?
- Stai, am luat tot? - Am luat tot, iubito.
- Da. - Da.
APRILIE 1995
- Bine. - Bine.
Să mergem!
Da!
Nu.
Spune bună, dnă Lee!
Bună, dnă Lee!
Unde mergem, dnă Lee?
În Rai.
- Hai să mergem. - Hai!
Te iubesc atât de mult!
Va fi cea mai frumoasă săptămână din viața noastră.
Ce faceți?
Trebuie să confirmați identitatea
indivizilor reprezentați pe caseta dvs.
și să explicați contextul pentru anumite fragmente.
Mă scuzați. Cum adică? Vreți să mă uit la casetă?
Doar câteva fragmente.
Dumnezeule! Nu.
- Îmi pare rău, Pam. - Doar nu vorbești serios.
Poate să-ți spună cine e pe casetă. Nu trebuie să vă uitați la tot.
- Hei, iubito! - Hei.
- Asta e pentru mine? - Da.
Poți confirma cine sunt cei doi indivizi din acest clip?
Eu și soțul meu.
Puteți identifica șoseaua unde erați?
Probabil la o oră de Malibu.
Deci, I-15 nord. Acolo?
- Da. - E o autostradă mare.
Ați observat alte vehicule în timp ce conduceați?
Da.
V-a îngrijorat faptul că alți șoferi ar putea
- ... vedea ce făceați? - Nu.
De ce?
Haide!
Pur și simplu nu eram.
Vă preocupa gândul că șoferii de camioane,
din cabinele lor mai înalte, puteau vedea
în vehicul, în timp ce îți făceați sex oral dlui Lee?
- Nu. - Credeați că era puțin probabil
să vă vadă sau nu vă păsa dacă vedeau?
Obiecție. Extinde subiectul.
În regulă. Următorul clip.
Trei. Cel puțin trei.
Cinci. Să-și poată face propria lor trupă.
Sunt puțin amețită.
Dar nu-i vom răsfăța...
Nu-i vom răsfăța. Nu. Promite-mi.
- Nu. Nu-i răsfăț... - Nu.
... pe copiii mei.
Doar de Crăciun.
Doar de Crăciun. Bine. De acord.
Și pe mine. Răsfăță-mă de Crăciun!
Hai să ne întoarcem aici
în fiecare an.
Să închiriem o barcă, facem turul lacului,
le spunem unde i-am conceput.
Taci, Tommy. Ai stricat momentul.
- De ce? Trebuie. - Nu.
Trebuie să le spunem.
Te iubesc, Pam!
Și eu te iubesc!
Da. Dumnezeule!
Da, iubitule. Te iubesc atât de mult!
Da, dă-mi-o. Vreau copiii ăia.
- Dă-mi. - Da?
- Da. - Ești pregătită chiar acum?
Dă-mi-o.
- Da, dă-mi-o, iubitule. - La naiba!
Iubitule!
Și puteți confirma cine sunt cei doi indivizi
din acest clip?
- Eu și soțul meu. - Unde erați
în timpul acestui act sexual?
Eram pe barca mea.
Nu. Pe ce corp de apă?
După cum am spus, eram pe Lacul Mead, în Arizona.
În timp ce aveați contact sexual
pe prova bărcii, ați avut cunoștință de prezența altor bărci?
Nu. Acea parte a lacului era goală.
Ar fi fost posibil ca, în timpul actului sexual,
- ... să apară o altă barcă? - Nu.
- Am fi auzit motorul. - Dar ar fi fost posibil, nu?
Presupun că da.
Și asta era excitant pentru voi?
Nu.
- Bine, următorul clip. - Eu doar... Mă scuzați.
Mă simt puțin amețită.
Vă rog să mă scuzați.
Sunteți bine?
Mulțumesc!
Am văzut o mulțime
de depoziții oribile, dar asta...
Vreau încă una.
Încă o ce?
Vacanță.
Vacanță?
- Da. - Nici măcar nu am despachetat.
Știi ce? Hai să mergem în Fiji.
- Ai fost vreodată? - Niciodată.
Serios. Hei, haide. Vorbesc serios.
- Hai să mergem în Fiji diseară. - Iubitule!
Nu pot merge în Fiji în seara asta. Am de lucru.
- Nu pot chiuli ca să merg în Fiji. - Sigur că nu.
Desigur. Ei bine, va trebui...
Va trebui să chiulești, pentru că pleci
cu clasa întâi în Fiji!
- Uită-te la asta! - Ce faci?
Uită-te la astea. O să le porți pe toate. Totul.
Luăm cina în fiecare seară în Fiji
și va trebui să porți toate rochiile astea.
Și se face frig seara, așa că va trebui să porți pălăria aia.
Pălăria asta e perfectă pentru Fiji.
Este. Uită-te la scumpa mea soție!
- Dumnezeule! - Iubito!
- Ajunge cu camera. - Dumnezeule!
- Mișto fund. - Dă-mi aia!
- Întrebare. - Dă-mi camera aia!
Stai. Ce ți-a plăcut cel mai mult în vacanță?
Să fiu cu tine.
- Serios? - Da.
Am crezut că sexul cu soțul tău.
Dă-mi camera!
O secundă. E ceva foarte important.
- Ce? - Chestia asta, bine?
Artefact de familie. Bine?
Foarte probabil...
conține concepția primului nostru copil.
Trebuie să o tratăm cu respectul pe care îl merită.
- Bine? - Da.
- O să o pun în seif. - Bine.
Dar cât merg spre seif, o să-mi fie dor de tine.
Și mie la fel.
- Da? Deci... - Să vin cu tine?
... nu pleca.
- Mă întorc imediat. - Bine.
Fac bagajul pentru vacanța din Fiji.
- Mulțumesc! - Pentru nimic.
Îmi cer scuze.
Bine ați revenit. Sper că vă simțiți mai bine.
Aș vrea să revin la ceva ce ați spus mai devreme.
E adevărat, dnă Lee,
că așa-numita corespondență privată...
Scuză-mă că te întrerup, Bruce, e ora 17:00.
- E ora 17:00 deja? - Da.
Ce zboară timpul!
Nu mai avem timp astăzi.
Dar mai avem câteva întrebări.
Așadar propun să reluăm mâine la 10:00.
Trebuie să vorbim.
Am terminat.
Pam, ce-i mai rău s-a terminat. Suntem așa de aproape...
- Nu, nu înțelegi. Am terminat. - Pam...
Nu mai răspund la nicio întrebare.
Pam, încerc să te ajut...
Ori faci să se întâmple asta, ori angajez alt avocat.
Înțeleg.
- Bruce, putem discuta ceva? - Desigur.
Scuze pentru mizerie.
Subtitrarea: Daria Condor