‎- Ce crezi că se va întâmpla? ‎- Sper să expunem adevărul.
‎Da. Iar Justin trebuie să plece acasă.
‎Sper că vor lua decizia corectă.
‎Noi o să terminăm jocul cu demnitate.
‎Și, dacă ei aleg să nu o facă, e vina lor.
‎Tu decizi acum, Charlie.
‎Noi am făcut ce trebuia.
‎Jill încearcă să mă elimine ‎pentru că e copleșită,
‎fiindcă planul ei n-a reușit din prima
‎și vrea control total.
‎Inițial, am vrut ‎să-i fiu loial echipei Alfa,
‎până când Alfa m-a trădat.
‎Să rămână în joc după ce a făcut
‎e imposibil.
‎Te-am văzut plecând.
‎Mă bucur să intru în tabăra Charlie.
‎E o zonă fără drame.
‎Am venit dintr-o zonă plină de drame.
‎- Nenorocitele se hrăneau cu drame. ‎- Știu.
‎Le adoră.
‎Am ajuns acasă!
‎- Bine. ‎- Bună!
‎- Bună ziua! ‎- Bun-venit!
‎Nu te dor picioarele?
‎Sunt ude, dar...
‎- Intră! ‎- Le-am udat puțin.
‎Aș ieși, dar sunt desculț și dezbrăcat.
‎- Apreciez ospitalitatea. ‎- E rece.
‎- Scuze că n-am ajuns dimineață. ‎- Nu-i nimic.
‎Păi...
‎Am exagerat când am...
‎Deloc.
‎Voi vă descurcați.
‎Sunt membru oficial Charlie.
‎Sunt în alt loc.
‎E altă atmosferă.
‎Totul e altfel.
‎Adăpostul e de două ori mai mare ‎decât cel cu care eram obișnuit.
‎Au foc în adăpost, ‎ca să rămână cald. Sunt mulțumit.
‎N-ai ajuns greu?
‎- A meritat. ‎- Da?
‎- Ne bucurăm că ești aici. ‎- Da.
‎Mulțumesc, dlor.
‎Nick.
‎- Justin. ‎- E bine că te revăd.
‎- Frate! ‎- Luptători!
‎Da, domnule. Da!
‎Deci l-am adus pe Justin ‎în tabăra Ursuleț.
‎Mă bucur că e aici. E un avantaj uriaș.
‎Dacă-și va face treaba, așa cum cred,
‎misiunea noastră a devenit mai ușoară.
‎Ce bine! Da.
‎Povestește-ne, frate!
‎Doamne! Ați scăpat de o belea cu Jill.
‎Da.
‎Are intenții bune, vrea să joace, ‎dar, în fiecare zi,
‎voia să găsească o cale ‎de a provoca un scandal.
‎- Da. ‎- Da.
‎„E un joc.” Vedeam mereu asta.
‎- Da. ‎- Ne-am prins imediat.
‎Nu ne poate face nimic fizic,
‎deci, va încerca să ne dezbine.
‎Exact asta face acum acolo.
‎De la început, Jill și-a jucat rolul
‎și se pricepe de minune.
‎M-am săturat de asta.
‎Apoi, s-a întors împotriva mea ‎și am încercat să nu ne certăm.
‎Cum te înțelegi cu Amber?
‎A fost bine, dar Jill a transformat-o.
‎- O urmărește ca un cățeluș pierdut. ‎- Da.
‎Știu că încearcă să manipuleze situația
‎și să mă elimine, ca să avanseze ea.
‎Și mai știu că n-am vrut să mai stau ‎niciun minut în tabăra aia.
‎Au început amândouă să se schimbe.
‎Mă bucur să-l am pe Justin. ‎Se pare că se va potrivi.
‎Acum mai avem un vânător. Suntem doi.
‎Vom încerca să facem echipă
‎și să facem rost curând ‎de carne de căprioară pentru grătar.
‎Acolo intră căprioarele. Te înconjoară.
‎Unde ar trebui să merg?
‎Ar trebuie să intrăm fiecare ‎pe câte o laterală.
‎- La 30 de metri. Pregătește-te! ‎- Bine.
‎În ceea ce privește Alfa, nu știm ce fac.
‎Așa că suntem cu ochii-n patru.
‎Avem o săgeată.
‎- Ce e asta? Vrei să citești ceva? ‎- Da. Hai!
‎Poftim!
‎„Bună dimineața, băieți Charlie!
‎Sperăm sincer că voi trei sunteți bine.”
‎Da.
‎„După ce l-ați acceptat pe Justin la voi,
‎a trișat distrugându-ne tabăra.
‎Ne-a furat echipamentul, bunurile
‎și a furat mâncare de la echipa noastră.
‎Astea sunt regulile ‎după care vreți să jucați?
‎Chiar așa vreți să terminați jocul?”
‎Ce părere ai?
‎Măcar i-a scris corect numele.
‎Să recunoaștem că am pierdut acum!
‎- A meritat efortul. ‎- Da.
‎Să n-ai încredere în bilet!
‎E manipulatoare. Eu n-m încredere în ea.
‎Încerca să schimbe tabăra ‎și să vină să ne saboteze.
‎Da, n-am deloc încredere în Jill,
‎dar biletul ăla a fost foarte tulburător.
‎Dacă e adevărat, ‎trebuie să ne gândim serios,
‎fiindcă toată echipa e implicată.
‎Dar acum nu cred nimic din toate astea.
‎- N-are nicio bază. ‎- Nu.
‎- S-a purtat urât cu noi. ‎- Da.
‎Suntem foarte sceptici.
‎Ele sunt disperate.
‎- Asta e tactica disperării. ‎- Am văzut cum poate fi, deci...
‎E foarte vulnerabilă.
‎Suntem lângă tabără.
‎Rahat!
‎- Îl dăm lui Justin să citească. ‎- Da.
‎Justin va avea șansa ‎să ne spună când vrea.
‎16 SINGURATICI
‎6 SINGURATICI
‎AMBER ‎TABĂRA ALFA
‎JILL ‎TABĂRA ALFA
‎JUSTIN ‎TABĂRA ALFA - CHARLIE
‎LEE ‎TABĂRA ALFA - ELIMINAT
‎ÎȘI FAC SINGURI REGULILE
‎BRIAN ‎TABĂRA BRAVO - ELIMINAT
‎COREY ‎TABĂRA BRAVO - ELIMINAT
‎JAVIER ‎TABĂRA BRAVO - ELIMINAT
‎TIM ‎TABĂRA BRAVO - ELIMINAT
‎JOCUL SUPREM DE SUPRAVIEȚUIRE
‎ANDREA ‎TABĂRA CHARLIE - ELIMINATĂ
‎ANGIE ‎TABĂRA CHARLIE - ELIMINATĂ
‎NICK ‎TABĂRA CHARLIE
‎SETH ‎TABĂRA CHARLIE
‎O SINGURĂ ECHIPĂ POATE ÎNVINGE
‎DAWN ‎TABĂRA DELTA - ELIMINATĂ
‎JOEL ‎TABĂRA DELTA - ELIMINAT
‎JORDAN ‎TABĂRA DELTA - ELIMINAT
‎PAUL ‎TABĂRA DELTA - CHARLIE
‎OUTLAST: CÂȘTIGĂM ÎMPREUNĂ
‎Am venit să joc. Am venit să câștig.
‎Cum a fost la vânătoare?
‎N-am văzut nimic.
‎N-ați văzut nimic? ‎Nu v-ați apropiat de nimic?
‎Sunt multe urme de căprioare, ‎scrijelituri și fecale.
‎Da.
‎Le-am auzit, dar nu ne-a ieșit nimic ‎în cale ca să acționăm.
‎Da.
‎- Ați găsit fructe? ‎- Fructe?
‎- Am luat ciuperci. ‎- Da.
‎Bine.
‎Am observat că băieții erau ‎plini de energie și în alertă.
‎Știam că se întâmplă ceva. ‎Nu știam ce.
‎Cât timp ați fost plecați, ‎am găsit un bilet
‎de la Alfa și ți-l dau ca să-l citești.
‎- Da? ‎- Da.
‎Jill încearcă să mă scoată din joc,
‎iar una dintre metodele ei ‎se pare că e sabotajul.
‎„Distrugerea și atacarea taberei.” ‎N-am atacat nimic.
‎Încearcă să facă tot ce poate ‎din disperare.
‎Eu n-o cred.
‎Da.
‎Am luat echipament, da, ‎securea, fiindcă mai au una.
‎Bunuri... Nu le-am furat ‎bunurile personale.
‎Am trișat tot jocul, am furat mâncare.
‎Dacă furam mâncare, era evident.
‎Încearcă orice ca să mă distrugă.
‎- Ultima șansă. ‎- Ca să ne despartă.
‎Știm că tacticile ei nu vor funcționa.
‎Câtă slăbiciune! Disperare. ‎Stai în alertă!
‎N-am niciun motiv să vă mint.
‎Și nu voi încerca să mă apăr,
‎dar vă voi spune numai adevărul.
‎Da, am distrus prelata.
‎Ai distrus prelata?
‎Doar prelata?
‎- Da. ‎- Nu făcea parte din adăpost?
‎Sau...
‎Ba făcea parte.
‎Nu0mi doresc să fac rău nimănui aici.
‎N-am intenția asta.
‎Dar vreau să câștig, ‎iar uneori joci necinstit.
‎- A făcut parte din adăpostul lor? ‎- Ai distrus-o?
‎Da, dar fiindcă ați zis să evit dramele,
‎n-am vrut să le iau sacii de dormit.
‎N-am vrut să fac nimic ca să le alarmez
‎și să mă urmărească furioase aici ‎și să le aduc în tabăra voastră.
‎Dar am distrus prelata, da. Am tăiat-o.
‎Deci, e doar disperare.
‎N-am atacat tabăra.
‎Da.
‎- Am... ‎- Problema e că...
‎După ce ți-am asigurat un loc, ‎ai devenit membru Charlie.
‎De obicei, prima mea impresie e corectă.
‎Și el mi s-a părut în regulă, ‎dar cine știe?
‎Aș fi făcut orice ca să câștig.
‎- Da. ‎- Da.
‎Acțiunile mele au consecințe. ‎Le voi înfrunta ca un bărbat.
‎Dar, în același timp, vreau să fiu aici.
‎Trebuie să vorbim puțin. ‎Scuze, ne întoarcem imediat.
‎Bine.
‎- E nasol rău. ‎- Da, e nasol. Deci...
‎E nasol rău.
‎Ce părere ai despre asta?
‎Deci...
‎În primul rând, cred că tot ‎ce au pierdut s-a remediat.
‎Nu-mi place să distrug lucruri.
‎A fost singura...
‎- Chestie. ‎- ...da.
‎Și era reprezentant ‎al taberei Charlie atunci.
‎Cred că a mințit, ‎dar am înțeles și de ce a mințit.
‎Ne-am întrebat ce facem.
‎După câteva minute de discuție, ‎echipa Charlie a găsit un răspuns.
‎Fiindcă ai venit în tabăra noastră,
‎practic, e un sabotaj, înțelegi?
‎- Am fost forțat să plec. De ce să nu... ‎- Înțeleg.
‎- Categoric. ‎- ...întrerup orice legătură?
‎Înțeleg.
‎- N-a fost corect. ‎- Sigur că nu.
‎Noi apreciem moralitatea.
‎Toată tabăra C poate fi vinovată.
‎Da. Deci, care e decizia voastră?
‎Trebuie să ne despărțim din cauza asta.
‎Bine.
‎Când l-am acceptat, ‎am fost implicați toți, ca grup,
‎și a fost o lovitură zdrobitoare ‎pentru noi.
‎Dar nu renunț la moralitate.
‎Era într-o situație foarte proastă.
‎Am trecut prin același lucru ‎cu Delta, câteva zile,
‎și înțeleg pe deplin.
‎Mi-aș dori să nu fi făcut asta. Și el.
‎Nu putem tolera moral așa ceva. ‎A trebuit să renunțăm politicos la el.
‎S-a comportat ca un bărbat ‎și a acționat moral.
‎Le respect decizia, deși nu-mi place.
‎Dacă s-ar repeta, ‎probabil aș pleca singur.
‎Alungat din tabăra Charlie și știind sigur
‎că echipa Alfa nu-l va mai primi...
‎Simt că merg la execuție.
‎...Justin nu mai are opțiuni acum.
‎Trebuie să tragă racheta ‎și să părăsească jocul.
‎N-am crezut că vor fi repercusiuni.
‎Dar, din păcate, nu e cazul.
‎Poate am jucat prea incorect.
‎Băga-mi-aș! S-a făcut dreptate!
‎Am ajuns până aici,
‎am stat aici o lună ‎și am trecut de la bucurie ieri,
‎la tristețe azi.
‎Și...
‎Sunt dezamăgit.
‎TABĂRA CHARLIE ‎JUSTIN, NICK, PAUL, SETH
‎JUSTIN - ELIMINAT
‎TABĂRA ALFA ‎AMBER, JILL
‎Acum am văzut ambele părți. ‎Știu cine va câștiga.
‎Azi, lumina a învins.
‎O să câștigăm, nu?
‎Da!
‎9:12 AM - ZIUA 35 ‎ZĂPADĂ - TEMPERATURA: -9 GRADE
‎E Ziua a 35-a, iar iarna nu mai bate ‎la ușile echipelor.
‎A sosit oficial.
‎Ninge!
‎Uită-te la Paradisul Iernii!
‎- Trăim iarna în Alaska. ‎- Doamne!
‎A fost o furtună de zăpadă azi-noapte.
‎Doamne! Magie!
‎Paradisul Iernii! Uitați-vă!
‎M-am trezit cu zăpadă și mănuși calde. ‎E o zi bună.
‎Așa! Îmi place la nebunie.
‎- Deși sunt doar câțiva cm acum... ‎- Uite!
‎...se va așeza mai multă zăpadă.
‎Doamne!
‎În această parte din Alaska, cad ‎aproape 2,5 m de zăpadă pe an.
‎Doamne!
‎Ce frumos!
‎O să încep să plâng.
‎Cât de frumos e aici!
‎A început războiul.
‎S-a întâmplat.
‎În ciuda frumuseții ‎zăpezii proaspăt căzute...
‎E zăpadă moale. O să ne udăm.
‎O să-mi pun pantalonii de zăpadă.
‎...‎rămâne avertismentul ‎față de ambele echipe
‎că se vor confrunta ‎cu condiții mai dificile.
‎Dar nu e frig când ninge. ‎Gerul vine când nu mai ninge.
‎- Da. ‎- Da.
‎Asta dacă jocul lor de supraviețuire,
‎în care s-au implicat, nu se termină.
‎Nu credeam că ne vor mai trimite resurse
‎sau altceva.
‎Se întâmplă mereu ceva pe aici.
‎A venit azi poate ultimul nostru pachet.
‎Doamne! Ar putea fi biletul ‎pentru câștigarea meciului.
‎Dar echipa Alfa va câștiga. O să mă sigur.
‎Cu doar două echipe la final,
‎jucătorii speculează ce le rezervă ‎transportul surprinzător.
‎Era un elicopter. Mă gândeam ce urmează.
‎Probabil că va fi o provocare.
‎Orice ar fi, suntem pregătiți.
‎Măcar ne mișcăm.
‎Poate că ne încălzim.
‎Uite-i! Chiar acolo!
‎Bănuiesc că ar putea fi ‎ultima misiune. Nu știu.
‎- Știam eu! ‎- Da. Uite!
‎Știam eu!
‎- Da. ‎- Și o busolă. E bine.
‎„Doar două echipe rămân, ‎însă va câștiga una.”
‎Ține!
‎„O călătorie grea ‎până la linia de sosire.”
‎„Munca în echipă, loialitatea și puterea ‎vor fi testate la fiecare pas.”
‎Un ultim pachet a fost lăsat ‎în vârful peninsulei, marcat pe hartă.
‎Prima echipă care va ajunge la pachet ‎va primi premiul.”
‎„Ca să câștigați, trebuie să ajungeți ‎cu toată echipa.
‎Echipa cu care sunteți ‎trebuie să fie echipa care va termina.”
‎„Plecați imediat la răsărit.”
‎„Plecați la răsărit.”
‎Da! O să ne grăbim și o să ajungem acolo.
‎„O călătorie grea până la final.”
‎Final!
‎Nici măcar n-am...
‎Da! A venit momentul!
‎Doamne, fată!
‎Nu plânge încă, ‎avem o călătorie grea în fața noastră!
‎O să mâncăm bine azi.
‎- Mâncăm azi. ‎- Prânz, cină...
‎- Mâncăm. ‎- Mic dejun, prânz, cină.
‎După 35 de zile de înfruntare ‎a vremii dure din Alaska,
‎a oponenților și după ce au jucat ‎cât de bine au putut,
‎se vede capătul tunelului ‎pentru Alfa și pentru Charlie...
‎E cea mai aproape.
‎...care se pregătesc pentru ultima cursă.
‎Ca să ajungem acolo...
‎Trebuie să traversăm răul.
‎Or traversa și ele.
‎Ele nu trebuie să traverseze?
‎Nu, dacă avem aceeași destinație.
‎Da.
‎Concurăm contracronometru ‎cu cealaltă echipă.
‎E ultima zvâcnire. Ne implicăm total.
‎Fetele alea au un psihic foarte puternic,
‎sunt capabile fizic ‎și o amenințare pentru noi.
‎Va trebui să trecem de mlaștină,
‎ca să coborâm pe partea cealaltă ‎a muntelui.
‎- Vezi liniile astea? ‎- Da. Doamne!
‎Vezi cât de pronunțate sunt astea?
‎- E foarte abrupt. ‎- Da.
‎Astea sunt stânci. Trebuie să le ocolim. ‎Nu le putem urca.
‎Știu, dar când ajungem aici, ajungem aici.
‎Nu, va trebui să ocolim totul.
‎Nu ne putem cățăra pe acolo.
‎Aia e o stâncă.
‎Călătoria care ne așteaptă la răsărit
‎nu știm cât va dura.
‎Totuși, suntem gata.
‎Între timp, dincolo de râu,
‎echipa Charlie celebrează ‎ultima noapte în Alaska...
‎A fost o onoare.
‎- A fost o onoare, prieteni. ‎- Da. Orice-ar fi.
‎- Aș intra în luptă cu voi. ‎- Oricând!
‎...jucând pentru cursa de final.
‎Ce ziceți despre călătoria de mâine?
‎O să vă forțez pe toți.
‎Dacă vomit, nu vă temeți!
‎Nu face asta când fugi!
‎Da.
‎Implică-te total, frate!
‎Cred că, dacă ne străduim și ne concentrăm ‎la ce avem de făcut, vom reuși.
‎E ultima carte.
‎Se termină.
‎- Știi că o să-și bată capul. ‎- Da.
‎ECHIPA ALFA ‎AMBER, JILL
‎Ultima noastră seară ‎în sălbăticia din Alaska!
‎Cum te simți acum?
‎Mi-ar plăcea să cred
‎că e ultima etapă,
‎fiindcă e atât de greu de continuat!
‎Da, fată.
‎Încerc să mă gândesc care e dinamica
‎dintre cei trei membri ‎care au rămas în Charlie.
‎Cred...
‎că au stabilit un fel de frăție.
‎Vom vedea cum va fi mâine.
‎Vom vedea dacă loialitatea ‎și puterea lor comună
‎sunt îndeajuns ‎ca să ajungă toți trei la final,
‎fiindcă trebuie ‎să fie toți acolo, împreună.
‎Scria că vor fi testate ‎loialitatea și puterea.
‎Noi ne-am testat puterea ‎în ultimele săptămâni.
‎Mâine va fi o zi extrem de provocatoare.
‎E ziua a 36-a, dar nicio echipă ‎încă n-a văzut răsăritul pe râul Neka.
‎Ambele echipe au emoții și speranțe
‎pentru fiecare km ‎dintre cei 15 din fața lor.
‎Știu cum să scap de aici,
‎fiindcă am studiat situația asta.
‎Sper.
‎Deși Alfa și Charlie au aceeași destinație
‎la capătul peninsulei ‎și aceleași distanțe,
‎asemeni stilurilor diferite de joc,
‎cele două echipe vor avea ‎trasee foarte diferite.
‎Traversăm acolo, la apă mică, ‎apoi, ne întoarcem.
‎- Mergem drept, ocolim insula. ‎- Da.
‎Vedeți toată zona aia umedă?
‎Da.
‎Nu vreau să mă ud.
‎Îmi scot cizmele, trec apa și apoi...
‎Le pui înapoi.
‎De acord. Vă urmez pe voi doi.
‎Bine. Vom merge foarte repede.
‎E în regulă?
‎O să fac tot ce pot.
‎Echipa Charlie, ‎de cealaltă parte a râului Neka,
‎va avea un teren relativ deschis.
‎Pentru a compensa, ‎traseul lor e puțin mai lung
‎și trebuie să traverseze de mai multe ori ‎ape reci ca gheața.
‎De la cascadă, trebuie...
‎E maree, deci cred că o luăm prin spate.
‎O să... Da. De ce nu? ‎De ce să n-o luăm prin spate?
‎- Da. ‎- Încă una.
‎Încă o urcare.
‎- Bine. ‎- Încă o urcare.
‎- Încă un joc. ‎- La răsărit.
‎Echipa Alfa are un traseu puțin mai scurt,
‎dar prima parte e ‎un teren dificil și neuniform‎,
‎practic, fără vizibilitate.
‎TIMP PÂNĂ LA RĂSĂRIT
‎Cu o atitudine...
‎- Reușim. ‎- ...optimistă...
‎Da. Ritm.
‎Nu uita! Fii atentă la pași!
‎Funcționăm cu foarte puține calorii.
‎Deci, ce credem că putem face ‎și e de obicei ușor...
‎Nu vom rezista.
‎...va fi foarte greu azi.
‎Mai ales în prima parte, ‎când va trebui să urcăm.
‎- Cu atenție, lent. ‎- Lent. Cu grijă la pași.
‎E un pericol de câte ori ridici piciorul.
‎- Exact. Da? ‎- Da.
‎Avem calea noastră. Nu gândi prea mult!
‎Clar.
‎Clar ca bună ziua!
‎Bine, deci avem nevoie...
‎ca Universul să ne ajute încă o dată.
‎Așa cum a făcut tot timpul.
‎- Chiar și când nu credeam că ne ajută. ‎- Chiar și atunci. Da?
‎A trebuit să luptăm din greu ‎pe versantul ăsta, în mlaștină.
‎- Cel mai prost loc de pe hartă. ‎- Da, dar...
‎- Fără avantaje! ‎- Fără avantaje, dar...
‎- Există un avantaj. ‎- Există unul.
‎Fiindcă în dimineața asta, începem ‎înaintea băieților Charlie.
‎Cu puțin. Da.
‎Și de asta vom avea nevoie.
‎E un avantaj ‎pe care nu l-am avut niciodată.
‎Chiar dacă crezi că lumea și viața ‎sunt împotriva ta...
‎Nu sunt mereu.
‎Să ne pornim!
‎Hai acasă la bărbații noștri!
‎Da.
‎Te iubesc, fată.
‎Te iubesc atât de mult!
‎Odată cu prima rază de soare ‎de deasupra munților...
‎Azi e ziua de salariu.
‎Da.
‎La treabă, băieți!
‎- Vă iubesc. ‎- Vă iubesc.
‎...a început cursa pentru premiul lor.
‎Haideți, băieți!
‎Să mergem!
‎Ritmul!
‎Știu. E așa de greu!
‎E ca o cursă, dar nu poate fi o cursă.
‎Nu e un sprint.
‎Ai dreptate.
‎Să ne întoarcem spre cascadă, ‎iar, apoi, ne stabilim direcția.
‎Da.
‎Alfa intră în pădurea deasă, iar Charlie ‎se apropie de prima lor trecere de apă.
‎De-aș fi știut un poem de Walt Whitman!
‎În efortul de a-și grăbi călătoria,
‎echipa Charlie a ales o rută mai directă ‎către destinație.
‎Distanța e mai scurtă, ‎însă are dezavantajul
‎că vor traversa mai multe ape.
‎Aici va fi prima traversare.
‎Poate putem trece pe aici ‎fără să ne dezbrăcăm.
‎O să vedem.
‎Așa că trebuie să ne grăbim.
‎- Cât de adâncă e? Îți dai seama? ‎- E departe.
‎TEMPERATURĂ: 1,6 GRADE
‎Ce părere ai?
‎Ce părere ai? Nu știu ce e acolo, ‎dar pot intra.
‎- O s-o faci? ‎- Încercăm.
‎O să încerc.
‎Am putea reveni după lucruri.
‎- Da. ‎- Să le luăm?
‎Da.
‎Aveam un plan care ne economisea ‎treizeci de minute, chiar mai mult,
‎dacă intram în apă ‎și traversam pe unde puteam,
‎în loc să mergem pe margine.
‎E până la genunchi.
‎Am mai avea un râu de trecut.
‎- Da. ‎- N-a fost rău, nu?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎Cât Charlie își revine ‎după trecerea prin apa înghețată,
‎Alfa se străduiește să navigheze ‎pe terenul pădurii foarte dese.
‎Uită-te! E un teren ca naiba!
‎Da. Așa e.
‎Pot spune că n-am mai mers prin așa ceva.
‎Când ești într-o pădure așa de deasă,
‎nu poți decât să te sprijini de ce ai,
‎să găsești următorul obiect ‎din direcția ta,
‎să avansezi și să repeți asta.
‎Trebuie să trecem de cascadă ca să reușim.
‎Se aude. E la stânga noastră.
‎Deci, scurtătura spre cascadă e pe aici.
‎Da.
‎Dacă mergi drept,
‎citesc busola și îți indic un copac.
‎Bine.
‎Navigarea în sălbăticie se fac setând ‎un punct de ghidare și urmărindu-l.
‎Nu te văd.
‎Dar în pădurea tropicală deasă, ‎semnele pot fi înșelătoare.
‎Rămâi acolo! Nu te mișca!
‎E o cărare chiar aici.
‎N-o putem lua pe cărări ‎dacă folosim busola.
‎- Am zis că găsim o destinație... ‎- Știu.
‎Și că vom alege calea cea mai ușoară.
‎Dacă te abați, coordonatele ‎nu mai sunt bune. Deci ăsta...
‎- E semnul nostru. ‎- Da.
‎- Pare foarte departe. ‎- Vezi copacul ăla mort?
‎Da.
‎Poți să te concentrezi ‎și să-mi spui unde e estul?
‎Doamne! Reperul ăla pare
‎foarte la dreapta.
‎- Ba nu. ‎- Bine, am încredere în tine.
‎Am
‎reperul în direcția mea, spre est.
‎- Trebuie doar s-o pun la est. ‎- Da.
‎...și ne spune unde să mergem.
‎- Bine. ‎- Bine?
‎Bine, mergi spre copacul mort și...
‎- Ambele echipe... ‎- Continuă!
‎alegând să meargă pe scurtături,
‎vor avea cărări nebănuite.
‎Nu cred că putem trece. ‎Sigur e adâncă la mijloc.
‎Unele pot fi în avantajul lor,
‎altele pot prezenta obstacole ‎care-i pot îndepărta de victorie.
‎- Se tot lărgește. ‎- Da.
‎- Mai e o cale pe acolo. ‎- Da.
‎- Vezi acolo, unde e îngust? ‎- Da.
‎Acum bărbații defilează în chiloți.
‎- Pe aici! ‎- Da.
‎Ce părere ai?
‎Pare un loc bun.
‎Cizme și pantaloni!
‎TEMPERATURA AERULUI: 1,6 GRADE
‎TEMPERATURA APEI: 5 GRADE
‎Încă o traversare!
‎Doamne!
‎Când treci apa, ‎nu-ți mai simți picioarele.
‎Nu poți să mai simți
‎decât presiunea mare a durerii.
‎Adânc până la osul piciorului,
‎ca o senzație de cuțite și înjunghiere.
‎Mi-a ajuns la boașe.
‎Pe aici?
‎Acum, da.
‎Încotro?
‎Continuăm!
‎Odată intrat, nu te întorci.
‎Dacă faci jumătate din drum, ‎ce faci? Te întorci?
‎Continui, frate!
‎Băga-mi-aș!
‎Am scăpat cizmele!
‎În timp ce traversam apa,
‎aveam un risc enorm de hipertermie.
‎Dumnezeule!
‎- Mi s-au udat cizmele. ‎- E ultima?
‎Nu, probabil că nu.
‎Deși cele două echipe au ‎traiectorii diferite,
‎fiecare cu decizia ei ‎privind abordarea rutei,
‎care face primul pas greșit ‎în acest moment al cursei...
‎E muntele nostru.
‎...va fi în mare dezavantaj.
‎- Da. ‎- Ne îndepărtăm.
‎Vezi? Suntem aici.
‎Trebuie să mergem mai încolo,
‎fiindcă o să dăm direct în golf.
‎Nu putem merge mai la est.
‎Nu.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Uite ce potecă frumoasă! ‎Urmărește căprioara.
‎Universul zice: „Ați ales calea corectă.”
‎Mai avem una.
‎Încă una, Nick!
‎Vin acum!
‎Sunt sigur că e ultima. Sper.
‎Cât e de adâncă?
‎- E adâncă. ‎- E chiar adâncă.
‎E ca naiba!
‎Uite!
‎- Perfect! ‎- Așa!
‎Mersi, căprioară, că ne-ai condus.
‎E tot mai adâncă!
‎Mai avem una.
‎E superb.
‎Deci, am ajuns în vârf.
‎- Ca să știi. ‎- Da.
‎Văd golful. Văd apa.
‎La naiba!
‎Am mers prea la est.
‎Ne-am îndepărtat. Unde e reperul?
‎Nu știu. Îmi vezi linia?
‎Da.
‎Trebuie să mergem acolo, jos.
‎Fix când am ajuns în vârf,
‎am schimbat traseul. Doar puțin.
‎Am schimbat puțin orientarea.
‎Coboară direct pe aici!
‎Înapoi puțin, pe aici.
‎Dar trebuia să urcăm, ca să vedem.
‎Deci, coborâm direct.
‎E adâncă până la talie aici.
‎Fir-ar a naibii!
‎Să mergem!
‎Fiecare echipă, până acum, ‎își gestionează propriile obstacole.
‎Am reușit să mergem ‎pe urmele căprioarelor,
‎ceea ce ne-a deviat de la traseul nostru.
‎Și ambele echipe sunt, ‎în prezent, la egalitate.
‎Dar nu ne-am pierdut încrederea.
‎- Și ne mișcăm! ‎- Da.
‎- E tot ce contează. ‎- Corect.
‎Ești bine, Nick?
‎Îngheț. Mi-am scăpat cizma.
‎Mai avem una.
‎Aud apa.
‎După ce au trecut de terenul abrupt,
‎echipa Alfa se confruntă cu un obstacol ‎și mai mare, neprevăzut.
‎E primul golf?
‎Nu știu.
‎Cum naiba ocolim?
‎Dacă ăsta e lacul, n-am ajuns bine.
‎Pe hartă, nu era un lac pe traseul nostru.
‎Nu, era un golf.
‎Doamne, Amber! Cred că ăsta e lacul.
‎De ce nu ești sigură?
‎Fiindcă nu pare să fie bine.
‎Nu suntem aici.
‎E un lanț muntos mare, ‎chiar în fața noastră.
‎- Da. ‎- Ne uităm chiar aici.
‎Amber și Jill speră să ajungă ‎la golful acesta
‎și să urmeze țărmul până la destinație.
‎Dar, călătoria lor prin pădurea deasă,
‎le-a deviat de la traseu ‎până la acest lac.
‎Nu e niciun curent.
‎Am coborât pe partea asta a muntelui. ‎Am virat spre dreapta, nu?
‎- N-am mers pe aici. ‎- Trebuie să...
‎- Suntem la lacul ăsta. ‎- Bine.
‎- Ai încredere în mine? ‎- Am.
‎- Pe acolo! ‎- Da.
‎Jill și Amber se îndreaptă spre est ‎ca să ocolească lacul, spre țărm.
‎Doamne Dumnezeule!
‎E doar o drumeție, fată.
‎Alfa fiind încetinită de apă...
‎Trebuie doar să păstrăm ritmul.
‎...Charlie realizează că scurtătura
‎a prezentat mai multe obstacole cu apă ‎decât anticipau.
‎Știam că vor fi treceri ascunse de apă,
‎dar nu știam că vor fi atât de adânci ‎și de departe.
‎Ne-am temut de ce s-ar putea întâmpla,
‎dacă nu ne puteam reîncălzi.
‎Cizmele mi-au înghețat.
‎Nu mai simt nimic.
‎Nu.
‎Doamne Dumnezeule!
‎Bine. N-am irosit mult.
‎De fapt, n-a fost deloc risipă.
‎Deși a rămas mult în urmă,
‎Alfa poate ajunge din nou ‎la egalitate în cursă.
‎Doamne! Ce lac uriaș!
‎Dar doar dacă traseul echipei Charlie ‎va avea mai multe surprize neplăcute.
‎Nu!
‎Încă o traversare!
‎Nu din nou!
‎Poate că e deja înghețată.
‎Paul e bărbat.
‎Paul are în minte doar:
‎„Vreau să câștig pentru copiii mei.” ‎Îl admir enorm.
‎- Da. ‎- A trecut direct prin apă.
‎De fiecare dată, a intrat și a ieșit.
‎- Știe ce trebuie făcut. ‎- Da.
‎Paul a stabilit ritmul și asta trebuia ‎ca să ajungem la mlaștină.
‎În majoritatea zonelor, ‎noroiul era până la glezne.
‎Ne-am bălăcit prin noroaie mereu.
‎Pentru mine, e greu ‎fiindcă am picioare mai scurte.
‎Dacă păstrăm ritmul ăsta, ‎nu ne ajunge nimeni.
‎Da.
‎Aproape că am înconjurat lacul!
‎Băga-mi-aș! E înghețată!
‎Am înconjurat lacul.
‎Nu știam că lacul e așa de mare!
‎- Nick, îți urăsc cizmele. ‎- Și eu.
‎Au cele mai proaste recenzii pe Amazon. ‎Cabelas.com
‎Le las la donații, torn benzină peste ele ‎și le dau foc.
‎Asta va fi poza recenziei.
‎„Cizmele astea sunt ca naiba.”
‎Dacă mergem pe acolo, ‎e doar un kilometru și jumătate.
‎Pe dincolo, sunt aproape trei. ‎Se dublează.
‎Bine, s-o luăm pe cea mai scurtă cale
‎și să mergem direct în golf!
‎Urmăm munții ăștia.
‎- Hai, fată! ‎- Hai!
‎Știi ce înseamnă semnul?
‎- Repejor, fraiere! ‎- La treabă!
‎Gura! Să mergem!
‎- Pe aici! ‎- Direct spre apă!
‎Ambele echipe apropiindu-se de coastă,
‎echipa care ajunge prima ‎se apropie de premiu.
‎Nu fugi, fată!
‎- Sunt bine. ‎- Trebuie să ajungem împreună.
‎Nu te părăsesc. Promit.
‎Și, în acest moment, ambele echipe sunt ‎la egalitate în cursa spre final.
‎Suntem aproape de țărm.
‎Bine.
‎Să tot mergem spre est până ajungem acolo!
‎De acord.
‎Văd golful.
‎Da.
‎- Ai grijă! Ești bine? ‎- S-a rupt.
‎Nick s-a abătut când a văzut golful.
‎Sigur.
‎A trecut prin zona dificilă.
‎Minunat!
‎Da!
‎Doamne!
‎Băga-mi-aș, Nick!
‎Scuze, frate.
‎Mulțumesc.
‎Ai grijă la ochi!
‎După ce ajungem aici,
‎putem merge pe țărm tot drumul.
‎Da, acum coborâm.
‎Ascultă!
‎- Auzi? ‎- Da.
‎Mergi direct într-acolo!
‎Da! Așa!
‎Las-o, Nick! Suntem la jumătate.
‎Ai grijă la față!
‎Văd apă, fetițo.
‎Doamne! Am călătorit mult.
‎Sper că da.
‎Sper că am recuperat timpul
‎și că n-am pierdut avantajul.
‎Să ajung acolo și să știu ‎că asta e tot ce trebuie să fac,
‎să-mi mențin direcția...
‎Am reușit.
‎Aproape am ajuns! ‎Mai trebuie să muncim fizic.
‎E ușor de acum încolo, fată.
‎Trebuia doar să ajungem aici, ‎iar, de acum, urmăm țărmul.
‎Mergem pe linia aia, înconjurăm golful
‎și luăm premiul.
‎E floare la ureche.
‎- Da. ‎- Sunt doar câțiva km.
‎Doamne!
‎Unde sunt băieții?
‎Sper că în spatele nostru.
‎Da! Așa!
‎Da.
‎Să trecem peste buștean!
‎Ne va face bine la șolduri ‎după vreo oră.
‎Paul e așa de dur!
‎Apoi am trecut de punct, ‎iar ritmul lui Paul a scăzut puțin.
‎Să conducă altul!
‎Mlaștina te doboară.
‎Da, m-a terminat cu totul.
‎Te încalți, te descalți.
‎Am preluat controlul. De asta avea nevoie.
‎Avea nevoie ca altcineva ‎să mențină ritmul atunci.
‎Am greșit.
‎Dar nu ne-am întors niciodată.
‎Am mers...
‎- Fiindcă ne-am marcat traseul. ‎- Da.
‎Și m-am orientat înainte să plecăm.
‎Ei au făcut asta?
‎Paul știe să facă asta?
‎Sunt supraviețuitoare,
‎dar n-am știut să supraviețuiesc
‎până am cunoscut-o pe Jill.
‎Acum, trebuie să fiu umăr la umăr ‎cu o femeie dură.
‎Sunt așa de mândră de mine!
‎Sunt mândră de tine!
‎Zi-mi să tac, ‎dacă te-ai săturat să auzi asta.
‎E un teren dificil.
‎- Da. ‎- E periculos de parcurs.
‎În echipa Charlie, Paul a rămas în urmă.
‎În această probă finală,
‎regulile spun că întreaga echipă trebuie ‎să termine împreună, ca să câștige.
‎Nu pot vorbi.
‎Am mers spre margine, ‎iar, acum, e partea grea.
‎Trecem peste sau pe sub copaci uriași.
‎Vă ajut?
‎Nu.
‎Iar aici, acum, dacă mă aplec ‎și mă ridic, aproape că leșin.
‎Nu putem gândi decât:
‎„Pot pune un picior înaintea celuilalt ‎și pot repeta?”
‎Încep să văd pete,
‎iar distanța dintre mine și ei ‎se tot mărește.
‎Dacă Paul nu poate continua,
‎nici restul echipei Charlie nu poate.
‎Doamne, dă-mi putere!
‎Jill, cred că văd linia de sosire.
‎Bine. Respiră!
‎Nu văd pe nimeni.
‎- Cât de departe... ‎- Nu văd pe nimeni în spate sau în față.
‎Am ajuns, în sfârșit, la linia de sosire.
‎Amber!
‎Jill!
‎Amber!
‎Jill!
‎Amber!
‎LINIA DE SOSIRE
‎Încerc să respir. O fac sacadat.
‎Așa e de greu.
‎Sunt terminat.
‎Acum e un joc al minții.
‎- Ce faci? ‎- Sunt înfrânt.
‎Să mergem, Paul!
‎- Cred că am ajuns. ‎- Da.
‎Am ajuns!
‎Hai, Paul!
‎Să mergem, Paul!
‎Sunt înfrânt.
‎Să mergem! Văd ceva! Hai!
‎Bine.
‎Dar nu mă retrag.
‎Am prins un pic de energie.
‎Am profitat de ultima oprire. ‎Era tot ce puteam.
‎Cred că mergem pe calea cea bună.
‎Mergem pe calea cea bună.
‎E ușor de aici înainte, fată, ‎și mergem acasă.
‎Mergem acasă după asta.
‎Trebuie să am grijă cum calc ‎pe bolovanii ăștia.
‎Alunec și nu vreau să fac o entorsă.
‎Hai, Paul!
‎Cât de tare mă dor coapsele!
‎Dumnezeule!
‎Rahat!
‎Hai, Paul!
‎O să reușim. Hai, Paul!
‎- O să-i învingem. ‎- Da, trebuie.
‎Ce iarbă nenorocită!
‎Nu-mi place iarba asta.
‎Văzând că Paul rămâne în urmă,
‎am știut că e epuizat cu totul.
‎Ești bine?
‎Paul! O să reușești, amice.
‎Gândeam: „Cum o să-l port pe tipul ăsta?”
‎Terminăm în forță.
‎Termină în forță.
‎Doamne! Ce e aia?
‎Drumul ăsta îmi termină ‎fesierii și șoldurile. Pe acolo!
‎Cred că e în pădure.
‎După 36 de zile grele de supraviețuire,
‎aceste două echipe epuizate se apropie ‎de un final atât de necesar al jocului
‎și de o șansă de a câștiga.
‎E chiar acolo.
‎Te iubesc.
‎- Văd. ‎- Ai văzut?
‎Cred că văd trei oameni pe mal.
‎Da!
‎Citește!
‎Vreau să aud.
‎Da!
‎Rahat!
‎Am făcut tot ce puteam.
‎Echipa Charlie a ajuns la livrarea finală,
‎iar jocul are un ultim mesaj.
‎„Supraviețuirea cu străinii
‎e cea mai grea problemă ‎pe care o poate avea cineva,
‎punând în balanță loialitatea ‎și instinctul de supraviețuire.”
‎Vin acasă.
‎„Egoism...”
‎Îmi distruge pluta.
‎„...versus altruism...”
‎Angie, aproape că ai ajuns!
‎„...și dorința de a câștiga ‎față de dorința de a renunța.”
‎Doamne, dă-mi putere!
‎„Supraviețuirea în grup ne intensifică ‎laturile întunecate.
‎Trădarea poate aduce câștig personal,
‎iar fidelitatea poate arăta slăbiciune.
‎Îi îmbrățișăm pe cei puternici
‎și-i înșelăm pe cei slabi,
‎dar doar pentru că ne ajută pe noi.
‎Dar, în căutarea câștigului, ‎se formează legături.”
‎Vă iubesc.
‎„Coechipierii devin mai puțin o piedică ‎și mai mult o necesitate.”
‎O să reușești.
‎„Ne bazăm reciproc pentru securitate ‎emoțională și sprijin fizic.
‎Motivele noastre pot rămâne egoiste ‎dar calea spre succes
‎implică abilitățile ‎și compania celor din jur.
‎Călătoria se termină aici.
‎Ați supraviețuit cel mai mult.
‎Felicitări!”
‎Da, frate!
‎Prima pe care o sun e sora mea,
‎fiindcă ea a plătit pentru mine
‎ca să vin aici. N-aveam bani.
‎Vă iubesc!
‎M-am gândit la tine aproape tot timpul.
‎Am reușit!
‎Te-am cam speriat aici.
‎Da! Am reușit.
‎M-am rugat întruna și n-aș fi reușit
‎fără să fac asta.
‎M-am rugat Domnului ‎să ne dea puterea de a continua,
‎să ne ducă pe calea cea bună, ‎și să apere ambele echipe, pe toată lumea,
‎dar să ne ducă un pic mai în față și iată!
‎Nu m-am bătut niciodată cu bani.
‎- Da! Bătaie cu bani! ‎- Viață!
‎Nu.
‎O să-mi plătesc datoriile.
‎O să am familie acum.
‎Asta e cel mai important. ‎De asta sunt aici.
‎- Vă iubesc. ‎- Da!
‎Vine cursa noastră spre casă! Da!
‎Doamne, eram așa de aproape!
‎Uită-te la mine!
‎Am acceptat.
‎Măcar am ajuns până aici. Nu?
‎Da.
‎Știu.
‎Banii nu contează,
‎dar...
‎Doamne!
‎Am fost cei oropsiți.
‎Cei oropsiți ar trebui să câștige, nu?
‎Dar asta se întâmplă doar în filme.
‎Asta e viața reală.
‎Sunt derutată.
‎Universul ne spunea că...
‎Că vom reuși.
‎- Și... ‎- Că era momentul nostru.
‎Da.
‎Mă puteți întreba azi,
‎mă puteți întreba mâine.
‎Mă puteți întreba peste 20 de ani.
‎Vă voi spune mereu
‎că, da, tot pe ea o voi alege.
‎Nici nu-mi păsa de bani, ‎voiam doar să câștig.
‎Am vrut doar să fiu bună.
‎Suntem bune, fetiță.
‎Prima oară cu elicopterul!
‎Aproape că nu mai am putere să urc.
‎Băieți, a fost cea mai frumoasă ‎experiență din viața mea,
‎în afară de nașterea copiilor.
‎Mă copleșește un val uriaș de emoții.
‎E grozav. Cine are o astfel de ocazie?
‎Uitați unde suntem!
‎Felicitări, băieți Charlie!
‎Felicitări, băieți!
‎Da!
‎Te-aș alege mereu în locul banilor.
‎Subtitrarea: Daniel Onea