- Szerinted mi lesz? - Remélem, leleplezzük az igazságot.
Igen, és Justinnak haza kell mennie.
Remélem, helyesen döntenek.
Annyit tehetünk, hogy méltósággal fejezzük be a játékot.
Ha ők nem így akarják, az az ő bajuk.
Tiétek a döntés, Charlie.
Megtettük, amit kellett.
Jill próbál megszabadulni tőlem, mert idegesíti,
hogy kezdettől fogva nem működik a terve.
Kontrollmániás.
Mindig is hű akartam maradni az Alfához,
de az Alfa már nem hű hozzám.
Azok után, amiket tett, képtelenség, hogy tovább játszhasson.
Láttuk, hogy elmész.
Jó, hogy a Charlie-val lehetek.
Itt nincsenek drámák.
Ahonnan jöttem, ott voltak.
- Ez élteti azt a két szajhát. - Tudom.
Imádják.
Megjöttünk, srácok!
- Szuper. - Helló!
- Jó napot, uraim! - Üdv!
Helló! Hogy van a lábad?
Átázott, de...
- Gyere be! - Átázott.
Kimennék hozzád, de mezítláb és félmeztelen vagyok.
- Semmi gond, kösz, hogy itt lehetek. - Megfagyok.
- Bocs, hogy reggel nem tudtam jönni. - Nem gond.
Nos...
Hülyeségeket mondtam, mikor...
Nem.
Jó nagy mázlitok van.
Hivatalosan is a Charlie tagja lettem. Új helyre kerültem.
Itt más a hangulat.
Minden más.
Az alvóhelyük kétszer akkora, mint amit megszoktam.
Idebent raknak tüzet, ezért meleg van. Elégedett vagyok.
Nem volt vészes az út, ugye?
- Megérte. - Igen?
- Jó, hogy itt vagy. - Igen.
Köszönöm, uraim.
Nick.
- Justin. - Jó, hogy látlak.
- Tesó. - Birkózótárs.
Igen, uram. ***!
Justin most már a Beartooth tábor tagja.
Örülök, hogy itt van. Ez hatalmas előrelépés.
És ha segíteni fog, és szerintem így lesz,
akkor sokkal könnyebb dolgunk lesz.
Azta, de jó! Igen.
Mesélj nekünk, tesó!
Hűha! Szerencse, hogy megúsztátok Jillt.
Aha.
Biztos jót akar és csak játszik, de mindennap
megpróbált valami felfordulást okozni.
- Igen. - Igen.
„Ez egy játék.” Igen, láttuk.
- Igen. - Mi is láttuk.
Fizikailag nem bánthat minket,
úgyhogy megpróbál összeugrasztani minket.
Igen, most is pontosan ezt teszi.
Jill kezdettől fogva játszmázik,
és nagyon jól csinálja.
Elegem lett belőle.
Amikor nekem támadt, megmondtam, hogy nem akarok vitázni.
Amberrel jól kijöttél?
Nagyjából igen, de Jill ellenem fordította.
- Úgy követi, mint egy kiskutya. - Aha.
Tudom, hogy manipulálni próbál
és meg akar szabadulni tőlem, hogy jobb helyzetbe kerüljön.
És egy percig se akartam tovább abban a táborban maradni.
Úgy tűnt, mindketten ellenem fordultak.
Örülök, hogy Justin itt van. Jól be fog illeszkedni.
Így most lett még egy vadászunk.
Megpróbálunk mindketten vadászni,
és hamarosan szarvassültet ehetünk majd.
Ott vannak a szarvasok. Köröznek.
Merre menjek?
Egyikünk erre, a másik meg arra.
- Úgy 30 métert. Húzd fel! - Oké.
Fogalmunk sincs, mit csinál az Alfa.
Szóval nyitva tartjuk a szemünket.
- Ó, egy nyíl! - Hű!
- Mi az? Olvasnivaló? - Aha. Nézzük!
Megvan.
„Jó reggelt, Charlie fiúk!”
„Reméljük, mindhárman jól vagytok.”
Aha.
„Miután befogadtátok Justint a csapatba,
csalni kezdett, felforgatta a táborunkat.”
„Ellopta a felszerelésünket
és az ételünket is.”
„Ilyen szabályok szerint akartok játszani?”
„Így akarjátok befejezni a játékot?”
Mit gondolsz?
Legalább jól írta le a csapatnevet.
Fújjuk le mára!
- Azért megérte. - Aha.
Ne higgy annak a levélnek!
Manipulálni próbál. Nem bízom benne.
Ide akart jönni, hogy szabotáljon minket.
Igen. Egyáltalán nem bízom Jillben,
de az a levél elég nyugtalanító.
Ha ez az igazság, akkor át kell gondolnunk a dolgokat,
mert ez az egész csapatot érinti.
De most egy szavát se hiszem el.
- Egy kicsit sem meggyőző. - Nem.
- Gonosz volt velünk. - Igen.
Szkeptikusak vagyunk.
Ez az utolsó szalmaszáluk.
- Kétségbeesetten próbálkoznak. - Láttuk, milyen, és...
Veszélyt szimatolok.
A tábor felett vagyunk.
Basszus!
- Justinnak is mutassuk meg! - Oké.
Hadd beszéljen róla ő is, ha akar!
6 MAGÁNYOS FARKAS
AMBER, ALFA TÁBOR
JILL, ALFA TÁBOR
JUSTIN, ALFA TÁBOR - CHARLIE TÁBOR
LEE, ALFA TÁBOR - KIESETT
A SAJÁT SZABÁLYAIKKAL
BRIAN, BRAVO TÁBOR - KIESETT
COREY, BRAVO TÁBOR - KIESETT
JAVIER, BRAVO CAMP - KIESETT
TIM, BRAVO TÁBOR - KIESETT
A VÉGSŐ JÁTSZMA A TÚLÉLÉSÉRT
ANDREA, CHARLIE TÁBOR - KIESETT
ANGIE, CHARLIE TÁBOR - KIESETT
NICK, CHARLIE TÁBOR
SETH, CHARLIE TÁBOR
CSAK EGY CSAPAT MARADHAT
DAWN, DELTA TÁBOR - KIESETT
JOEL, DELTA TÁBOR - KIESETT
JORDAN, DELTA TÁBOR - KIESETT
PAUL, DELTA TÁBOR - CHARLIE TÁBOR
CSAPATMUNKA
Játszani jöttem. Győzni jöttem.
Hogy ment a vadászat?
Nem jól. Semmit nem láttunk.
Semmit? Egyáltalán semmit?
Sok nyom volt. Mindenfelé szarvasnyomok vannak.
Igen.
Hallottam is őket, de nem bújtak elő köszönni nekünk.
Aha.
- Bogyót találtatok? - Bogyót?
- Gombát hoztunk. - Gombát.
Jól van.
Észrevettem, hogy mennyire éberen figyelnek a srácok.
Tudtam, hogy történt valami. De nem tudom, mi.
Amíg távol voltatok, találtunk egy levelet.
Az Alfától jött. Elolvashatod.
- Oké? - Jól van.
Jill gyakorlatilag ki akar ejteni engem,
és úgy tűnik, megpróbál szabotálni.
„Felforgatta a táborunkat.” Nem forgattam fel.
Próbál kapaszkodni az utolsó szalmaszálba.
Nem hiszek neki.
Aha.
Igen, elhoztam a fejszét, mert volt egy másik is.
A személyes tárgyaikhoz hozzá se nyúltam.
Egész idő alatt csaltam, ételt loptam.
Elég egyértelmű lett volna, ha ételt lopok.
Kétségbeesetten próbál megszabadulni tőlem.
- Ez a végső játszma. - Szét akarnak választani.
De tudjuk, hogy nem működnek a trükkjeik.
Gyengék és kétségbeesettek. Várjuk meg, amíg feladják!
Nincs okom hazudni nektek.
Nem fogok itt ülni és mentegetőzni,
hanem elmondom nektek az igazat.
- Igen, tönkretettem a ponyvát. - A ponyvát?
Csak azt?
- Csak azt. - Az alvóhelyetek része volt?
Vagy...
Igen.
Senkinek nem akarok ártani.
Nem áll szándékomban.
De győzni akarok, és ehhez néha gonosznak kell lenni.
- Az alvóhelyükhöz tartozott? - És tönkretetted?
Igen, de azt mondtátok, ne okozzak kavarodást,
úgyhogy nem akartam... ellopni a hálózsákokat.
Nem akartam felbosszantani őket,
hogy aztán üldözni kezdjenek egészen idáig, ahol ti vagytok.
De a ponyvát tényleg tönkretettem. Szétvágtam.
Csak kétségbeesetten próbálkoznak. Nem dúltam fel a tábort.
Aha.
- Úgy gondoltam... - Az a gond...
Mikor megbeszéltük a folyónál, hogy átjöhetsz,
a Charlie tagja lettél.
Az első benyomásom általában helyes.
Úgy éreztem, nem lesz vele gond. De ki tudja?
Rájöttem, hogy bármit megtennék a győzelemért.
- Aha. - Aha.
A tetteimnek meglett a következménye. Meg kell ennem, amit főztem.
De itt szeretnék maradni.
Meg kell beszélnünk. Bocs, Justin, mindjárt jövünk.
Rendben.
- Ez nagyon rossz. - Igen, eléggé. Szóval...
Elég rossz.
Mit gondoltok?
Szóval...
Egyrészt úgy vélem, mindent visszakaptak.
Nem tetszik ez a rombolós téma.
Erről van...
- Erről van szó. - Igen.
És a Charlie tábor tagjaként tette.
Úgy érzem, hazudott, de megértem, miért tette.
Szóval most mihez kezdjünk?
Percekig tartó gondolkodás után a Charlie csapat döntésre jut.
Nos, mivel átjöttél a mi táborunkba,
ez gyakorlatilag szabotálás volt. Érted?
- Kirekesztettek, szóval miért ne... - Értem.
- Abszolút. - ...égettem volna fel a hidakat?
Megértem.
- Nem volt helyes, amit tettél. - Egyetértek.
Mi tisztességesek akarunk maradni.
Ez az egész C tábor felelőssége.
Aha. Hogy döntöttetek?
Emiatt meg kell válnunk egymástól.
Rendben.
Az, hogy befogadtuk őt, az egész táborra hatással volt,
és ez az egész hatalmas érvágás volt nekünk.
De a tisztesség fontosabb.
Szerintem nehéz helyzetben volt.
Én is jó néhány napig így voltam a Deltával,
és teljesen megértem őt.
Bár ne tette volna meg! Ő is ezt kívánja.
Nem tűrünk ilyen erkölcstelen dolgokat,
ezért udvariasan elküldtük.
Ő ezt tudomásul vette és tisztességgel távozott.
Nem örülök, de tiszteletben tartom a döntésüket.
Ha visszamehetnék az időben, nem rongáltam volna.
A Charlie csapatból elküldték, és biztos benne,
hogy az Alfa se fogadná vissza...
Mintha a kivégzésemre mennék.
...így Justinnak nincs más lehetősége.
Fel kell lőnie a rakétáját. Ki kell szállnia a játékból.
Nem hittem, hogy bármi következménye lesz. De sajnos tévedtem.
Talán túl messzire mentem.
***! Igazságosak voltak.
Eljutottam idáig,
több mint egy hónapig itt voltam. Tegnap a fellegekben jártam,
ma pedig már a padlón vagyok.
És
csalódott vagyok.
CHARLIE TÁBOR JUSTIN, NICK, PAUL, SETH
JUSTIN - KIESETT
ALFA TÁBOR AMBER, JILL
Már mindkét csapatot ismerem. Tudom, ki fog nyerni.
Ma győzedelmeskedett a fény.
Győzni fogunk, igaz?
Igen.
REGGEL 9:12, 35. NAP HAVAZÁS, HŐMÉRSÉKLET: -9 FOK
Ez a 35. nap, és a tél most már nem közeledik.
Hivatalosan is megérkezett.
Havazik!
Milyen szép téli táj!
- Itt élünk Alaszkában télen. - Úristen!
És múlt éjjel hóvihar volt.
Azta! Varázslatos!
Nézzétek a havas tájat!
Havazásra ébredtem. Elkel a meleg kesztyű. Szép napunk van.
Ez az, bébi! Imádom!
- Most még csak pár centis... - Nézd!
...de hamarosan még több hó esik majd.
Úristen!
Alaszka ezen területein évente akár 250 centi hó is eshet.
Úristen!
Milyen szép!
Mindjárt sírok!
Nagyon szép a táj.
- Megkezdődött a háború. - Megtörtént.
A hóesés minden szépsége ellenére...
A hó nedves. Át fogunk ázni.
Aha, fel is veszem a sínadrágomat.
...emlékezteti a csapatokat arra,
hogy mostantól még nehezebb körülmények közt kell boldogulniuk.
Amíg havazik, addig nincs túl hideg. Majd ha eláll.
- Igen. - Aha.
Kivéve persze, ha addigra
befejeződik a játszma a túlélésért.
Nem hittem volna, hogy kapunk még újabb felszereléseket,
vagy bármi egyebet.
Itt mindig történik valami.
Ma kaptunk egy csomagot. Talán utoljára.
Hűha! Talán amit kapunk, az segíthet megnyerni a játékot.
Az alfa csapat fog nyerni. Gondoskodom róla.
Már csak két csapat maradt.
A játékosok azon tanakodnak, vajon milyen meglepetést kapnak.
Ott a helikopter. Vajon mi lesz most?
Talán egy új feladat.
Bármi is lesz, készen állunk rá.
Legalább mozgunk.
Így felmelegszünk.
Ott vannak. Ott.
Valami azt súgja, ez lesz az utolsó kihívás. Nem tudom.
- Tudtam. - Igen, itt van.
Tudtam.
- Itt van. Igen. - Van iránytűnk. Menni fog.
„Csak két csapat maradt, de csak az egyik győzhet.”
Tessék.
„A játék végéhez egy fáradságos út vezet.”
„Próbára tesszük a csapathoz való hűségeteket és az erőtöket.”
„Egy utolsó csomag került a félsziget végébe a megjelölt helyre.”
„A nyeremény azé a csapaté, amelyik elsőként odaér.“
„A győzelemhez minden csapattagnak ott kell lennie.”
„Azzal a csapattal kell maradnotok, amelyikhez most tartoztok.”
„Napkeltekor induljatok el!”
Ott leszünk. Igyekezni fogunk és odaérünk.
„A játék végéhez egy fáradságos út vezet.”
A játék végéhez.
A végéhez!
Nem is...
Ez az! Igen! Ez az!
Úristen, csajszi!
Még ne sírj, előtte oda kell mennünk!
Ma jól belakunk.
- Jót eszünk. - Ebéd, vacsi...
- Jót eszünk ma. - Reggeli, ebéd, vacsi.
Harmincöt napig küzdöttek a kegyetlen alaszkai vadonnal
és egymással. Igyekeztek minél jobban játszani.
Az Alfa és a Charlie most lehetőséget kap a befejezésre...
Ez a legközelebbi.
...és készülődni kezdenek az utolsó versenyre.
Úgy jutunk oda...
Átkelhetünk a folyón.
Szerintem ők is.
Vagy nekik nincs hol?
Nem, ha arra mennek, amerre mi.
Aha.
Versenyfutás a másik csapattal és az idővel.
Mindent bele kell adnunk.
A lányok szellemileg nagyon erősek,
és fizikailag is edzettek. Komoly fenyegetést jelentenek.
Felmegyünk és átkelünk a mocsáron,
hogy lejussunk a hegy túloldalára.
- Látod ezeket a vonalakat? - Igen. Istenem!
Látod, milyen éles ez itt?
- Szinte merőleges. - Igen.
Ezek sziklák. Meg kell kerülnünk őket, nem tudunk felmászni.
Tudom, de ha eljutunk ide, eljuthatunk ide.
Nem, körbe kell mennünk.
Nem tudunk itt feljutni.
Ez egy szikla.
Egy határtalan utazás vár ránk
napkeltekor,
de készen állunk.
Közben a folyó túloldalán
a Charlie csapat megünnepli az utolsó alaszkai estét...
Öröm volt.
- Öröm volt veletek lenni. - Igen. Bármi is lesz.
- Szívesen harcolok az oldalatokon. - Én is, bármikor.
...a játék lezárása előtt.
Mit gondoltok a holnapi utazásról?
Hajtani foglak titeket.
Azzal se törődjetek, ha hányok!
Csak ne futás közben tedd!
Aha.
Hagyd ezt, haver!
Szerintem menni fog, ha mindent beleadunk és koncentrálunk.
Minden ezen múlik.
Így van.
- Ők is hajtani fognak. - Az tuti.
Az utolsó esténk az alaszkai vadonban.
Hogy érzed magad?
Szeretném elhinni,
hogy ez már az út vége,
mert nagyon nehéz lenne folytatni.
Igazad van.
Azon gondolkodom, mi tarthatja össze
a Charlie csapat három megmaradt tagját.
Szerintem...
...valamiféle testvériség.
Meglátjuk, mi lesz holnap.
Meglátjuk, elég erősek és hűségesek-e egymáshoz,
hogy mindhárman eljussanak a célig.
Hiszen mindhármuknak ott kell lenniük.
Azt írták, próbára teszik a hűségünket és az erőnket.
És az erőnket már hetek óta próbára teszi ez az egész.
A holnapi nap fizikailag
nagyon kimerítő lesz.
Ez a 36. nap, de a Neka folyónál még nem kelt fel a nap.
Mindkét csapat idegesen készülődik
az előttük álló 14 kilométeres túrára.
Tudom, hogy jutunk ki innen,
mert tanultam erről.
Remélem.
Bár mindkét csapatnak a félsziget
ugyanazon végébe kell mennie, és a távolság is ugyanakkora,
nagyon különböző a stratégiájuk,
ezért eltérő útvonalakat terveztek maguknak.
Itt kéne átkelnünk, itt a legsekélyebb. Aztán visszamegyünk.
- Aztán megkerüljük a szigetet. - Igen.
Látod azt a lápos területet?
Aha.
Nem akarok elázni.
Nem akarom, hogy elázzon a lábam. Az átkelésnél leveszem a bakancsom, aztán...
Újra felveszed.
Szerintem jó így. Majd utánatok megyek.
Jó. Nagyon gyorsan kell haladnunk.
Oké?
Megteszem, amit tudok.
A folyó túloldalán a Charlie
nyílt terepen fog gyalogolni.
De így az ő útjuk egy kicsit hosszabb lesz,
és többször is át kell kelniük a jeges vízen.
A vízeséstől kezdve kellene...
Apály van, szóval hátul kellene mennünk.
Majd... Miért is ne? Miért ne mehetnénk hátul?
- Aha. - Még egyszer.
Még egy kis mászás.
- Jó. - Még egy kis mászás.
- Még egy kis játék. - Várjuk a napkeltét.
Az Alfa útvonala egy kicsit rövidebb,
de az első szakasz nehéz és egyenetlen terepen vezet át,
és rosszak a látási viszonyok.
NAPKELTÉIG MARADT MÉG
Maradjunk...
- Menni fog. - ...pozitívak!
Igen. És lassúak.
Ne feledd, figyelj, hogyan mozogsz!
Nagyon kevés energiánk van.
Amire általában könnyen képesek vagyunk...
Most nem megy.
...az ma nagyon nehéz lesz.
Főleg az első szakasz lesz nehéz, ahol magasabbra kell másznunk.
- Óvatosan, lassan! - Lassan. És óvatosan.
Minden lépés veszélyt rejt magában.
- Így van. Oké? - Oké.
Tudjuk az utat. Ne agyald túl!
Kétszázegy.
Kétszázegy, bébi.
Oké, megint kellene...
az univerzum segítsége is.
Eddig is segített nekünk.
- Akkor is, amikor nem tűnt fel. - Akkor is. Oké?
Keményen kellett küzdenünk ezen a lejtőn.
- A legrosszabb hely a környéken. - Igen. De...
- Reménytelen volt, ***! - Igen, de...
Van remény.
Mert ma reggel jobb helyzetből indulunk, mint a Charlie.
Épp csak egy kicsit.
És pont erre lesz szükségünk.
Ilyen előnyünk egész idő alatt nem volt.
Talán azt hiszed, hogy az egész világ ellened van...
Nem mindig.
Vágjunk bele!
Menjünk haza a családunkhoz!
Igen.
Szeretlek, csajszi.
Nagyon szeretlek!
Ahogy a nap első sugarai felbukkannak a hegyek között...
Ez az. A pénz napja.
Ez az.
Szerezzük meg!
- Szeretlek titeket. - Én is.
...megkezdődik a versenyfutás a nyereményért.
Gyerünk, fiúk!
Menjünk!
Hé, lassan!
Tudom. Nagyon nehéz.
Ez egy verseny, mégse lehet egészen az.
Nos, nem futóverseny.
Igazad van.
Menjünk vissza a vízeséshez, aztán meglesz az irányszög is!
Oké.
Miközben az Alfa a sűrű erdőbe ért,
a Charlie eljutott az első átkelőhelyig.
Bár tudnék egy jó Whitman-verset!
Hogy gyorsabban haladjanak,
a csapat egy közvetlen útvonalat választott a cél felé.
A távolság így kisebb, de cserébe többször kell átkelniük a vízen.
Itt lesz az első átkelőhely.
Ezen talán még ruhában is átsétálhatunk.
Meglátjuk.
Sietnünk kell.
- Milyen mély? Látszik? - Nem igazán.
Mit szóltok?
Mit szóltok? Nem tudom, ott milyen, de itt járható.
- Megcsináljuk? - Próbáljuk!
Megpróbálom.
Talán ki kell jönnünk levetkőzni.
- Aha. - Vetkőzünk?
Aha.
Úgy terveztük, hogy több mint fél órát nyerhetünk,
ha csak belegázolunk a vízbe, ahol tudunk,
és nem teszünk kerülőutakat.
Térdig ér.
Talán van még egy átkelőhely.
- Aha. - Nem volt vészes, igaz?
- Nem. - Nem.
A Charlie kiheveri a jeges vízen való átkelést,
közben az Alfa a nehéz tereppel küszködik a sűrű erdőben.
Nézd! Micsoda durva terep!
Az.
Még sose túráztam ilyen helyen.
Egy ilyen sűrű erdőben
az a legjobb, ha nekivetjük valaminek a hátunkat,
megkeressük az előttünk lévő legközelebbi tárgyat,
odamegyünk, és ezt ismételgetjük.
Muszáj lesz megtalálnunk az irányszöget a vízesésnél.
Már hallatszik. Valahol balra van.
Itt van a vízesés.
Igen.
Ha egyenesen elindulsz,
megnézem az irányszöget, aztán hozok egy fát.
Oké.
A vadonban való tájékozódáshoz kell egy ismert iránypont,
ennek az irányvonalát kell követnünk.
Nem látlak.
De egy ilyen sűrű erdőben nem mindig pontos az irányszög.
Maradj ott! Ne mozdulj!
Van itt egy ösvény.
Nem követhetjük azt, ha irányszöget használunk.
- Mondtam, hogy keress valamit... - Tudom.
De ez a legkönnyebben járható ösvény.
Ha letérünk az úrtól, nem lesz jó az irányszög. Szóval ez...
- Ez 201? - Igen, ez a 201.
- Nagyon messzinek tűnik. - Látod azt a korhadt fát?
Igen.
Tartsd szemmel! Megpróbálom kitalálni, merre van kelet.
Jesszus, ez a 201 szerintem
nagyon eltér jobbra.
- Nem. - Oké, hiszek neked.
Megvan
a 201 keleti irányban.
- Csak keletre kell fordulnom... - Aha.
...és ez megmutatja az irányt.
- Jó. - Oké?
Menjünk a korhadt fa felé, és...
- Mindkét csapat... - ...haladjunk!
...próbálja lerövidíteni az utat,
így váratlan helyzetekbe kerülnek.
Szerintem nem tudunk átgázolni. Középen túl mély.
Vannak előnyös helyzetek,
de olyanok is, amik lassítják a haladást a győzelem felé.
- Egyre szélesebb. - Igen.
- Ott is átkelhetünk. - Igen.
- Látjátok? Ott keskenyebb. - Aha.
Egy csapat felnőtt férfi alsógatyában túrázik.
- Itt. - Igen.
Mit szóltok?
A semminél jobb.
Se bakancs, se nadrág, ***.
LÉGHŐMÉRSÉKLET: 2 FOK
VÍZHŐMÉRSÉKLET: 5 FOK
Még egy.
Jesszus!
Átkelés után nem érezzük a lábunkat.
Csak azt érezzük,
hogy kegyetlenül fáj.
Mintha a lábfejünk legalját
késekkel szurkálná valaki.
Vizesek a golyóim.
Erre kell menni?
Most már igen.
Merre?
Tovább egyenesen!
Ha már bent vagyunk, nem fordulhatunk vissza.
Ha már a felénél tartunk, mi értelme visszafordulni?
Csak haladunk tovább.
Ó, ***!
Ennyit a bakancsomról.
Amikor a vízben vagyunk,
nagy a veszélye a kihűlésnek.
Úristen!
- Elázott a bakancsom. - Ez volt az utolsó?
Nem hiszem.
A két csapat külön útvonalon mozog,
de mindegyiküknek jól meg kell gondolniuk a döntéseiket.
Amelyik csapat hibát követ el a verseny során...
Az a mi hegyünk.
...az óriási hátrányba kerül.
- Igen. - Túl messzire megyünk.
Itt vagyunk.
Egy kicsit ebbe az irányba kell haladnunk,
mert errefelé ez az öböl van.
Ennél keletebbre már nem mehetünk.
Nem.
- Oké. - Rendben.
Nézd, milyen szép kis ösvény! Menjünk a szarvas után!
Az univerzum szerint jó úton járunk.
Még egy.
Még egy, Nick.
Jövök.
Szerintem ez az utolsó. Remélem.
Milyen mély?
- Nagyon. - Eléggé mély.
Ez ***!
Nézd!
- Remek. - Ez az.
Köszönjük az útmutatást, szarvas!
Egyre mélyebb.
Még egy.
Ez csodás!
Megmásztuk a rohadékot.
- Érted. - Így van.
Látom az öblöt. Ott a víz.
A fenébe!
Nagyon letértünk keletre.
Rossz irányba jöttünk. Hol a 201?
Nem, látod a vonalat?
Igen.
Ide le kellene mennünk.
Szóval amint felérünk a csúcsra,
egy kicsit változtatunk az irányon.
Egy kicsit más szögben folytatjuk.
Menjünk itt le!
Egy kicsit visszafelé.
De fel kellett jönnünk körülnézni.
Csak menjünk le!
Itt már derékig ér.
A rohadt ***!
Menjünk!
A csapatok eddig jól boldogultak az akadályokkal.
Megtaláltuk egy szarvas nyomait,
emiatt letértünk az egyenes útvonalunkról.
És mindkét csapatnak ugyanannyi az esélye a győzelemre.
De bízunk magunkban.
- És haladunk. - Aha.
- Csak ez a fontos. - Így van.
Jól vagy, Nick?
Megfagyok. Leejtettem a bakancsomat.
Lesz még egy.
Hallom a vizet.
A nehéz terep ás a hegymászás után...
Azta!
az Alfa most egy még nagyobb, váratlan akadályba ütközött.
Ez az első öböl?
Nem tudom.
Hogy a francba kerüljük meg?
Ha ez a tó, akkor eltévedtünk.
A térkép nem jelzett errefelé tavat.
Nem, öböl volt rajta.
Úristen, Amber, szerintem ez a tó!
Miért ostorozod magad?
Mert valami nem jó.
Nem itt vagyunk.
Itt van előttünk az a nagy hegylánc.
- Igen. - Szóval itt vagyunk.
Amber és Jill ehhez az öbölhöz akartak eljutni,
hogy a part mentén végigmenjenek a célig.
De a sűrű erdőn keresztülhaladva
elkeveredtek és a tónál kötöttek ki.
Nincs vízmozgás.
A hegynek erről az oldaláról jöttünk le. Jobbra fordultunk, nem?
- Nem erre jöttünk. - Akkor muszáj...
- A tónál vagyunk. - Oké.
- Megbízol bennem? - Igen.
- Arra! - Jó.
Kelet felé mennek tovább. Megkerülik a tavat és megkeresik az öblöt.
Jóságos Isten!
Csak egy kis túrázás.
Amíg az alfát a víz akadályozza...
Már csak tartanunk kell a tempót.
...a Charlie rájön, hogy nekik is
a vártnál több vízzel kell megküzdeniük.
Tudtuk, hogy többször is át kell kelnünk a vízen,
de azt nem, hogy ilyen mély vízen és ilyen sokszor.
Nagyon féltünk, hogy mi lesz akkor,
ha nem tudunk eléggé átmelegedni.
A bakancsom átfagyott.
Nem érzek semmit.
Én se.
Édes Istenem!
Semmi baj. Nem pocsékoltunk sok időt.
Semennyit nem pocsékoltunk.
Bár kicsit lemaradtak,
az Alfa hamar felzárkózik, hogy fej fej mellett haladjon a két csapat.
Úristen, mekkora ez a *** tó!
De csak akkor, ha a Charlie-t is még több meglepetés éri.
Ne! Még egy *** átkelőhely!
Már megint?
Talán már befagyott, ***.
Paul igazi férfi.
Pault az hajtja,
hogy nyernie kell a gyerekeiért, és ezt nagyon szeretem benne.
- Aha. - Simán átgázolt a vízen.
Csak úgy belesétált. Aztán újra belesétált. Aztán újra.
- Tudja, mit kell tennie. - Igen.
Paul diktálja a tempót, és pont ez kellett, hogy átkeljünk a lápon.
Mert sokszor bokáig ért a sár.
Folyamatosan csúszkáltunk a mocsárban.
És az én rövid lábammal ez nem egyszerű.
Szerintem ha ilyen tempóban haladunk, senki nem ér utol.
Igen.
Már majdnem megkerültük a tavat.
Ez a *** befagyott ***!
Megkerültük.
Nem tudtam, hogy ez ilyen nagy!
- Nick, utálom a bakancsodat. - Én is.
Ugye? Amazonon és Cabelas.comon is pocsék értékeléseket kap.
Elviszem az Üdvhadsereghez, leöntöm benzinnel és felgyújtom.
És lefotózom az értékeléshez.
„Ez a bakancs pocsék.”
Ha erre megyünk, másfél kilométer.
Arrafelé majdnem a duplája.
Oké, menjünk a legrövidebb úton!
Egyenesen az öbölig.
A hegy mentén.
- Gyerünk! - Rajta!
Tudod, mit jelent ez a jel?
- Igyekezz, ***! - Hogy siessek.
Kuss legyen! Nyomás!
- Erre megyek. - A víz felé.
Mindkét csapat közeledik a saját partvonalához,
és ha megérkeznek, elkezdődik a végső verseny.
Ne szaladj!
- Jól vagyok. - Együtt kell odaérnünk, szóval...
Nem hagylak itt, ígérem.
Most már mindkét csapatnak egyenlő esélyei vannak a versenyben.
Majdnem a parton vagyunk.
Oké.
Haladjunk tovább keletre, amíg oda nem érünk!
Értem.
Már látszik az öböl.
Aha.
- Vigyázz! Jól vagy? - Eltört. Aha.
Nick letért az útról, mikor meglátta az öblöt.
Igen.
Elindult a nehéz terepen.
Gyönyörű!
Ez az! ***! Ez az!
Hűha!
***, Nick!
Bocs, tesó.
Köszönöm.
Vigyázzatok a szemetekre!
Ha odaérünk,
csak végig kell mennünk a part mentén.
Ez az! Innen már lefelé megyünk.
Figyelj csak!
- Hallod? - Igen.
Menjünk egyenesen arra!
Ez az, bébi! Ez az!
Még ne örülj! Csak félúton vagyunk.
Vigyázz az arcodra!
Látom a vizet, csajszi.
Úristen, mennyit sétáltunk!
Remélem is.
És remélem, időben vagyunk még
és nem maradtunk le.
Ahhoz, hogy odaérjünk, annyit kell tennem,
hogy haladok tovább...
Menni fog.
Már sikerült is. Csak a fizikai munka van hátra.
Innentől már egyszerű lesz.
Csak el kellett jutnunk idáig, és most már csak a part mentén kell haladnunk.
Csak végigmegyünk az öböl mentén
egészen a díjig.
Pofonegyszerű.
- Igen. - Csak sétálnunk kell.
Basszus!
Hol lehetnek a fiúk? Hol vannak?
Remélem, mögöttünk.
Igen, ez az!
Igen.
Lépjük át ezt a fát!
Ezt egy óra múlva már érezni fogjuk a csípőnkön.
Paul nagyon kemény.
Aztán egy idő múlva Paul egy kicsit lelassított.
Vezessen valaki más!
Ez a lép szétcsesz.
Igen, teljesen szét***.
Felvesszük, letesszük.
Átvettem a vezetést. Szüksége volt rá.
Hogy most valaki más diktálja a tempót helyette.
Hibáztunk.
De nem mentünk az ellenkező irányba.
Hanem...
- Mert irányszöget használtam. - Igen.
És az azimutot megnéztem indulás előtt.
Vajon ők is?
Paul vajon ért hozzá?
Túlélő vagyok,
de nem voltam profi túlélő,
amíg meg nem ismertem Jillt.
És most itt lehetek egy ilyen vagány nő mellett.
Büszke vagyok magamra.
Büszke vagyok rád.
Ha már unod, nyugodtan szólj rám!
Szar itt a talaj.
- Az. - Veszélyes járni rajta.
A Charlie csapatnál Paul lemaradt a többiektől.
És az utolsó feladatot
a szabály szerint az egész csapatnak együtt kell teljesítenie.
Nem tudok beszélni.
Szűk ösvényen haladunk, és nehéz a terep.
Hatalmas fákon kell átmásznunk.
Segítsek?
Nem kell.
Valahányszor lehajolok és felállok, szinte elájulok.
Csak az jár a fejemben,
hogy meg tudok-e tenni még egy lépést újra és újra.
Foltokat látok,
és egyre csak nő a távolság köztem és köztük.
Ha Paul nem képes folytatni,
a többi csapattag se mehet tovább.
Uram, adj erőt!
Jill, azt hiszem, látom a célt.
Oké, nagy levegő!
Nem látok senkit.
- Milyen messze... - Se előttünk, se mögöttünk.
Eljutottunk a célhoz, ***!
Amber!
Jill!
Amber!
Jill!
Amber!
A CÉL
Próbálom kifújni magam. Alig bírom.
Ennyire nehéz.
Nem bírom tovább.
Kényszerítenem kell magam.
- Hogy vagy? - Fáradtan.
Gyerünk, Paul!
- Basszus, ***, ennyi volt. - Aha.
Ennyi volt.
Gyerünk, Paul!
Menjünk, Paul!
Kimerültem.
Gyere! Látok valamit! Gyerünk!
Oké.
De nem adom fel.
Hirtelen lett még egy kis energiám.
Átküzdöttem magam az utolsó szakaszon. Ennyit bírtam.
Szerintem jó irányba megyünk.
Jó irányba megyünk.
Innentől már könnyű lesz. És hazamehetünk.
Végre hazamehetünk majd!
A nagyobb sziklákra csak óvatosan szabad rálépni.
Csúszósak, és nem akarom kitörni a bokám.
Gyerünk, Paul!
Görcsöl a combom.
Úristen!
Basszus!
Gyerünk, Paul!
Menni fog! Rajta, Paul!
- Legyőzzük őket. - Igen, muszáj.
Ez a *** fű!
Utálom ezt a füvet.
Mikor láttam, hogy Paul lemaradt, tudtam, mennyire kimerült.
Jól vagy?
Paul, menni fog!
Azon gondolkodtam, hogy kéne őt cipelnem.
Kitartás, tesó!
Kitartás!
Úristen? Mi az?
Már sajog a fenekem és a csípőm. Arra.
Ott lesz az erdőben.
A csapatok 36 nehéz napot túléltek,
nagyon kimerültek, de már közelednek
a jól megérdemelt lezáráshoz
és talán a győzelemhez is.
Ott van.
Ó, ***, imádlak!
- Látom. - Látod?
Úgy látom, hárman állnak a parton.
Igen!
Olvasd fel!
Hadd halljam!
Igen!
Basszus!
Megtettük, amit tudtunk.
A Charlie csapat elérte a csomagot,
ami egy utolsó üzenetet rejt.
„Idegenekkel együtt túlélni...
a legnehezebb feladat a világon.”
„Szembeállítja a hűséget az önfenntartással.”
Hazamegyek.
„Az önzést...”
Tönkreteszi a tutajomat.
„...az önzetlenséggel...”
Angie, majdnem ott vagy!
„...és a győzelmi vágyat a feladási vággyal.”
Uram, adj erőt!
„Előhozza belőlünk a legsötétebb tulajdonságainkat.”
„Árulással nyerhetünk,
a hűségtől pedig gyengének tűnhetünk.”
„Az erőseket megtartjuk,
a gyengéket megtévesztjük,
de csak azért, mert így juthatunk előrébb.”
„De az önzéssel teli hajsza alatt barátságok szövődnek.”
Szeretlek titeket.
„A csapattársak nem akadályoznak, hanem segítenek minket.”
Menni fog!
„Érzelmileg és fizikailag is egymásra támaszkodunk.”
„Az önző érdekeink hajtanak minket, de a sikerhez szükségünk van
a többiek képességeire és társaságára is.”
„Utazásotok véget ért.”
„Ti vagytok a legnagyobb túlélők.”
„Gratulálunk!”
Ez az!
Először a húgomat hívom fel.
Ő adott pénzt, hogy ide tudjak jönni, mert nekem nem volt.
Szeretlek titeket.
És szinte végig rád gondoltam.
Megcsináltuk.
Jól megijesztettünk.
Igen. Sikerült!
Minden pillanatban imádkoztam, és enélkül biztosan
nem sikerült volna.
Kértem Istent, hogy adjon erőt, hogy folytatni tudjuk,
hogy jó irányba menjünk,
hogy vigyázzon ránk, mindenkire, minden csapatra,
de adjon nekünk egy kis előnyt. És itt vagyunk.
Sose volt olyan *** sok pénzem, hogy dobálhassam...
- Pénzdobálás! - Soha, ***!
Ne!
Kifizetem a hitelemet.
Lesz családom.
Ez a legfontosabb. Ezért jöttem ide.
- Szeretlek titeket! - Ez az!
Azzal megyünk haza. Igen!
Istenem, olyan közel voltunk!
Nézz rám!
Én nem bánom.
Legalább ideértünk. Nem?
Aha.
Tudom... hogy a pénz nem számít,
de...
Istenem!
Mi voltunk a kitaszítottak.
Nekünk kellett volna nyernünk, nem?
De ez csak a filmekben van így.
Ez a való élet.
Összezavarodtam.
Az univerzum azt mondta nekünk, hogy...
Hogy menni fog.
- És... - Hogy ez a mi napunk.
Igen.
Rákérdezhetnek ma,
vagy holnap,
vagy akár 20 év múlva.
Mindig az lesz a válasz, hogy őt választom.
Nem is a pénz érdekelt, csak nyerni akartam.
Csak elég jó akartam lenni.
Elég jó vagy, csajszi.
Először utazom helikopterrel.
Alig van erőm beszállni.
Fiúk, ez volt életem legszuperebb élménye,
leszámítva a gyerekeim születését.
Rengeteg érzelmet kell feldolgoznunk.
Szuper. Másoknak nem adódik ilyen lehetőség.
Nézzétek, hol vagyunk!
Gratulálok, Charlie fiúk!
Gratulálok, fiúk!
***, igen!
Mindig téged választanálak a pénz helyett.
A feliratot fordította: Katie Varga