Naše nabídka nejrychlejc ukončí hru.
- Na co myslíš? - Realita je taková, že pár lidí prohraje.
- Chceme tě tady. - A svůj tým udržíte pohromadě.
- Počkej, promiň. - Budete dál loajální.
Sedím mezi dvěma posledními týmy. Šance na vítězství je 50-50.
To si myslíte, že nechápu, že se snažíte hadovi uříznout hlavu?
- Chcete získat nejsilnějšího hráče. - Jenom hrajeme tuhle hru.
Neodejdu bez toho, aniž bych vyhrála. Ale Amber si zaslouží vyhrát taky.
- Debata je u konce. Nabídka pořád platí. - S Amber jsme nerozlučný.
- To chápeme. To stejný tady máme my. - Dneska je den D, Jill.
- Neopustím ji. - Neopustíš ji?
- Neopustím ji. - Dobře, jak chceš. Uvidíme se na konci.
- Nebudete mi dávat ultimáta. - Tak jo.
Tohle není vyjednávání. Mám se rozhodnout podle vašich pravidel.
- Ne, to je v pohodě. - Jo.
Jsme si všichni rovný. Nebudete se ke mně chovat jako k submisivní krávě.
- Ale... - To stačí. Jdeme.
- Hra už teď nebude přátelská. - Nechápu, jak může mít Amber tak ráda.
- Možná je to psychopatka. - To je, *****.
- Předtím se přece chtěla Amber zbavit. - Jo.
„Přijdu za váma.“ Věděla, že opustí Amber. „Přijdu za váma.“
- Jaká kouzelná věc se mezitím stala? - Celou dobu nám kecala.
Šílený, kámo.
16 OSAMĚLÝCH VLKŮ
6 OSAMĚLÝCH VLKŮ...
SKONČIL
...SI VYTVOŘÍ SVÁ VLASTNÍ PRAVIDLA
SKONČIL
DOKONALÁ HRA O PŘEŽITÍ
SKONČILA
JENOM JEDEN TÝM MŮŽE...
SKONČILA
SKONČIL
SKONČILA
...PŘEŽÍT
Jsem tady, abych hrál a vyhrál.
8:15 – 26. DEN ZATAŽENO – SOUČASNÁ TEPLOTA 0,5 STUPNĚ
TÁBOR ALFA
Viděla jsem Paula a Setha.
Přišli na břeh a zeptají se mě: „Vrátíš nám ten šíp?“
- A byl na něm vzkaz. - Ty jo.
Stálo na něm: „Jill, chceme tě. Pojďme to dneska ukončit.“
Velkýma písmenama a podtrženo: „Prachy + domov.“
- Myslí si, že jsou pořád nejsilnější. - Přesně.
A samozřejmě, dokud jsem já tady,
nemůžou vyhrát a vědí to. V podstatě mi řekli:
„Bez tebe to nezvládnou. Musíš je opustit a my to ukončíme.“ Vybuchla jsem. Úmyslně.
- Nebylo to emocionální, bylo to naschvál. - Jo.
Nejsem paranoidní, ale lidem moc nevěřím.
Povídám jim, jak se opovažujou po mně chtít, abych porušila svou loajalitu?
- Jo. - A co z toho budu mít já?
Oni na to: „Vyhraješ.“ A já: „A vy budete dál charakterní, zatímco já potvora.“
- Ani nápad. - Jo.
Nevím, jestli jí věřím. Je to fakt poprvý, co o tomhle mluvila s týmem Charlie?
Nevím.
Začala jsem odcházet. Začnou křičet: „Ne , vrať se sem.“
Lidi můžou říkat a dělat odlišný věci.
- Doufali... - Že opustím loď.
- Aby to snadno ukončili a vyhráli. - Jo, skoro tím podvádí.
Nevíš, kde leží pravda. Asi to zjistíme.
Potřebují víc jídla než my.
- Potřebují víc? - Tři velký chlapi proti malýmu a...
To nemyslím doslovně. I když jseš malej, ale to nemyslím nijak metaforicky.
A dvě malý ženský. Nepotřebujeme tolik jídla jako oni.
Ne. Jdu si pro poleno, vrátím se a pustím se do práce.
Musím dneska udělat pár věcí.
To setkání s týmem Charlie mě přeneslo do nový reality.
Musím...
Musím si zvolit náročnější možnost.
Jill, ráno jsem tě viděla mluvit s týmem Charlie. Dělalo mi to starosti.
Už tři týdny máme plán.
A myslím, že to, co jsem ti právě řekla, by ti mělo odhalit,
že jsem v týhle hře ochotná za tebe riskovat život. Nechci znít nepřátelsky,
jenom mluvím upřímně. Budu ti i dál dokazovat, že jsem na 100 % s tebou.
Už nikdy nezpochybňuj moji loajalitu, *****. Jasný?
Oukej. Věřím ti. Fakt. Celou dobu jseš ke mně upřímná.
- Držíme se plánu. - Držíme se plánu.
TÁBOR ALFA
Za řekou tým Charlie probírá Jillino rozhodnutí zůstat s týmem Alfa.
Štve mě, jak je tvrdohlavá.
Vidět Angieinu světlici pro ně byla morální vzpruha.
- Celou dobu nám jenom kecala. - Jo.
Chtěla víc času, aby se mezitím pokusili něco vymyslet.
Já ale rozhodně neodejdu.
- Já taky ne. Ani náhodou. - Ani já.
Měli jsme plán přetáhnout Jill a celý to ukončit.
Tak to prostě vydržíme dýl než oni.
Ale to se teď asi už nestane.
Jestli chcete, můžeme oslovit Justina.
Pro ni by to byla facka do tváře a my bychom měli víc mužský síly.
Řekneme mu, že jsme se s ní bavili dva týdny.
- A že mu nabízíme totéž. - Fakt ji naštve, když přetáhneme Justina.
Mezitím, co Justin hledá na druhé straně řeky Neka suché dříví,
- v táboře Alfa... - Ty jo.
- ...Jill a Amber zjistí, že zásoby ryb... - Ach jo.
...jim mizí rychleji, než očekávali.
Všimla jsem si, že naše zásoba ryb se zmenšuje víc, než by měla.
Jsou pryč.
Nevím, kam zmizely.
- Justin se poslední dobou chová divně. - Hlad s tebou dělá šílenosti, co?
Myslím, že vinou jeho nedávnýho chování už Justin
není ten stejnej Justin, se kterým jsme začali tuhle výzvu.
Občas si bere víc, než je jeho příděl.
To přispívá k nedůvěře mezi náma a jím.
Včera jsme už byli po večeři.
Řekla jsem, že zbytek těch ryb půjde ven do pytle na zvěř. Ani jsem nedomluvila...
- Jo. - A on na to...
Vzal si několik kousků a dal si je pod klín.
Jako zatracený dítě, co si chce dát před večeří sladkost.
Obávám se, že tahle hra Justina pokazila.
Bylo to takhle.
Ano. A já na to...
- Co? Co to děláš, brácho? A proč? - Vidíme tě.
Není to Justin ze začátku hry.
Rozdělme je. Každej se postará o svý vlastní krámy.
Takže si každej může kontrolovat svoje porce.
Hej! Vypadni!
S blížící se zimou je ochrana zásob potravin...
- Tamhle. - ...tak důležitá jako jejich rozdělování.
Napadla nás smečka kun. Vidím tě.
Hraju, abych vyhrála.
Ty sráči.
Abychom to dotáhli až do konce, musíme všechno chránit.
Vedle.
Smrdí to jako ryba. Není divu, že to jedla.
Hej! Vypadni!
Se západem slunce nastává 26. noc hráčů v divočině
a na ostrov přicházejí teploty pod bodem mrazu.
Za rozbřesku v táboře Alfa se Jill a Amber vydávají na ranní lov,
zatímco Justin se stává druhým hráčem, pro kterého má nedávná hojnost ryb
nepředvídatelné následky.
No...
Musím se jít vykadit.
Dneska ráno se mi udělalo nevolno, bylo mi špatně.
Tak jsem jenom ležel a říkám si, že je to možná jenom dočasný.
Teď si říkám, že je mi špatně z toho lososa. Na obou koncích těla.
Den ode dne je tahle výzva těžší. Chytit ty obří lososy stříbrný
po tolika dnech o hladu bylo napřed obří výhrou.
Včera mi bylo trochu blbě. Ten rybí tuk mi rozhodil trávicí systém.
Ale teď mi z něj už není jenom blbě. Pokaždý mě celýho naprosto vyčistí.
Ale v táboře Alfa bohužel roste napětí.
Přijde mi, že se něco děje. Holky venku shání potravu.
Chtěl jsem jít s nima, ale volala příroda.
Těma holkama si nejsem jistej. Pořád si mezi sebou povídají a šeptají.
Nejsem paranoidní, ale zdá se, že mluví za mýma zádama.
Zrovna včera si šeptaly.
Myslí si, že chci jejich ryby nebo že bych chtěl víc.
Nepotřebuju jejich zásoby. Nechci žádnou jejich věc.
Mají pocit, že mi nemůžou věřit. A já nechápu proč.
Nechci ani svou skrýš.
Jenom pro případ, kdyby byl tak chytrej, aby nás potají poslouchal,
- možná mluvme potichu. - Třináct set metrů po proudu řeky...
- Vůbec mu nedůvěřuju. Ani s naším jídlem. - Ne. Už nevěřím jeho slovu.
Nikdy by mě nenapadlo, že nám začne krást jídlo.
Za poslední týden se staly věci, který byly jenom malým důkazem toho,
že Justin není důvěryhodnej.
Jakkoli to zní hloupě, včera v noci si uprdnul.
Začaly jsme se smát a říkáme: „Bože můj, to je puch.“
A on na to: „To jsem nebyl já.“
Něco mi říká, že si mám Justina víc všímat.
Uprdnul si a místo toho, aby se k tomu přiznal,
tvrdil, že to bylo z předchozího dne. Říkal nám: „To je ze včerejší noci.“
- „Byl uvězněnej v mým spacáku.“ - „Už od včerejška.“
Můj instinkt mi nikdy nelže. Ale potřebovala jsem nějakej konkrétní důkaz.
Připravila jsem pro něj test.
- Ať se mezitím opováží čehokoli dotknout. - Budu to vědět. Je tam past.
Dneska ráno na něj Jill nastražila past. Šly jsme na naši procházku za potravou.
Má tašku tam, kde si schovala svoje příděly.
A ukázala mi, jak ji srolovala i s rukavicema a s čepicí.
Aby věděla, jestli se jí tam bude hrabat.
Zatím to byly možná jenom malý bezvýznamný lži.
Možná mluví pravdu.
Dneska ráno na něj nastražila úmyslnou past.
Uvidíme.
Na druhé straně řeky v táboře Charlie
se Seth a Paul připravují na zjištění informací o týmu Alfa. Zvažují další krok.
Půjdeme rovnou někoho najít?
- Pojďme něco začít. - Tak jo.
Potřebujeme nějaký informace.
Dneska ráno jsme se vydali na výlet,
abychom pozorovali tábor Alfa a něco zjistili.
Kde je Justin?
A s trochou štěstí budeme mít příležitost
promluvit s Justinem o jeho přesunu do týmu Charlie.
- Přímo tamhle. - Jo.
Snaží se opravit jejich vor.
V táboře Alfa sledovaném týmem Charlie
Jill a Amber zjistí, že stan a Jillina pečlivě naaranžovaná taška jsou porušené.
Položila jsem si rukavice křížem.
Na milion procent jsem tu tašku takhle připravila.
Po našem návratu se moje taška
ani vzdáleně nepodobala tomu, jak jsme ji nechaly.
Podpoř mě a řekni: „Taky jsem to viděla, Justine.“
Neodešla bys, kdyby ta taška byla takhle otevřená.
Ten muž, kterému jsem věřila,
stejně jako mnoha dalším v mým životě, mě zradil.
- Chceš počkat, až sem přijde? - Ne.
Připravily jsme si na tebe test a selhal jsi.
- Kámo. - Co je?
- To už teď ani nemůžeme opustit tábor? - Proč?
- Vím, že jsi šmátral v mojí tašce. - Ne.
- Jo, šmátral. - Takhle ji nezanechala.
- Byly jsme pět minut pryč. - V ničem jsem nehrabal.
Jo, přestěhoval jsem věci, ale v ničem jsem se nepřehraboval.
Jseš lhář.
- Když říkáš. - Jseš lhář.
Obě se na mě zničehonic vrhly. Obviňovaly mě z věcí, co nejsou pravda.
Myslíte, že bych vám prohledával věci?
- To má bejt vtip? - Nastražily jsme to na tebe.
Viní mě z něčeho, co existuje jen v jejich hlavě.
Díváte se na mě jako na hrozbu.
- Snažím se dělat všechno... - Neohrožuješ nás.
Bojíme se, že přijdeme o příděly a ty to nám třem poděláš.
- Myslíte, že vám vezmu jídlo? - Jo.
Já ani ryby nechci jíst.
Fajn, chcete to slyšet? Měl jsem jistou pohotovost.
Musel jsem se vykadit a posral jsem si spoďáry.
Musel jsem si je vyměnit. Tamhle visí.
- Podívejte se. - Oukej.
Protože se mi stala nehoda, *****. Mám na sobě Leeovy spoďáry.
Jak jsem se snažil dostat do lesa, vrazil jsem do několika věcí.
Pospíchal jsem a vím, že jsem ti shodil čepici a rukavice.
Dal jsem je zpátky. Nevím, jak tam byly.
Vzhledem ke mojí minulosti chápu,
že si musíte vymyslet co nejextrémnější příběh,
abyste zakryli svoje nejextrémnější lži.
- Nemůžeme ti věřit. Lžeš nám do očí. - Ne, nelžu.
- Prdnul sis včera v noci? - Jo, jednou jo.
- Tak proč jsi lhal? - Nelhal jsem.
- Včera jsi tvrdil, že sis neprdnul! - To ne.
Hladovění a vyčerpání působí na lidi různě. Už to na něj doléhá.
- Tvoje lži nedávají smysl. - Nelžu.
Přestaň mě nazývat lhářem. Nejsem lhář a nelžu.
Přesunul jsem spacáky, abych neudělal nepořádek.
- Nevěděl jsem, jak zlý to bude. - Na to se nevymlouvej.
- Nevymlouvám. - Vymlouváš.
Obviňujete mě z věcí, který nedělám. A to mě štve.
Ty kráso.
- Začínají se rozpadat. - To rozhodně.
Lhář a zloděj je lhář a zloděj. Bylo fajn, když jsi okrádal ostatní.
- Bylo hloupý si myslet, že nás neokradeš. - Chci porazit tým Charlie stejně jako vy.
Infiltroval jsem jejich tábor a ukradl jim spacáky, abychom je vyřadili.
V žádným případě nechci udělat něco, co by ublížilo
našemu týmu a co by ho zničilo. To by byla sebevražda.
Všechno, co jsem udělal v táboře Delta, jak jsem ho infiltroval,
to vše jsme prodiskutovali a naplánovali. My všichni. Když jsem se vrátil se spacáky
a v noci klesala teplota pod bod mrazu, žádná z nich si tehdy nestěžovala.
Nehodlám ohrozit naše vítězství
a naše šance na výhru kvůli nějakým pitomým přídělům.
- To ti přísahám. - Přísaháš na Jaylin život?
Přísahám na život svojí dcery. Tolik pro mě znamená tady být.
Jsem tady, abych hrál a vyhrál.
A je mi jedno, čí city zraním.
Chtějí se mnou manipulovat a snaží se mě vytlačit, tak prosím.
Budu hrát jejich hru.
Myslíte, že můžeme takhle ve třech pokračovat dál?
Pokud jde o můj názor, nevím, jestli máme na výběr.
Jestli se tahle hra musí hrát takhle, pak si musím promluvit s týmem Charlie.
Zoufalý časy si žádají zoufalý řešení.
Jak tým Charlie pokračuje ve sledování tábora Alfa,
Justin se objeví na protějším břehu řeky Neka.
Týmu Alfa se dařilo, prosperovali jsme, a najednou jsme se začali řítit z kopce.
Nevím, jestli měly tajný plán, jak mě dostat pryč
nebo jak mě přimět skončit, ale je jasný, že se stahují mračna.
Možná chce, aby byly jenom dvě a mohly si nechat mý jídlo. Nevím.
Určitě jde o nějakej skrytej nátlak nebo motiv. Ale už mi to stačilo.
Takový sračky mi fakt dělat nebudeš. Nenechám si to líbit.
- Jak se máš? - Dobrý ráno.
- Včera byla mrazivá noc, co? - Jo, ale já mám dva spacáky, brácho.
- A je to. - Rád bych mluvil s váma se všema, pánové.
- Chcete slyšet pravdu? - Jo, rozhodně.
Věc se má tak, že se mě Jill snaží zmanipulovat, abych odešel.
Amber je v jejím stínu a nic nezmůže. Vzhlíží k Jill jako ke Všemohoucímu.
Teď mě obviňují z krádeže jejich jídla. A jsou extrémně emocionální.
- Takový kraviny teď řeším. - Z tvýho týmu jsme oslovili jenom Jill.
A proto jsme ji chtěli získat. Po tom jejím výbuchu jsme se zjevně mýlili.
A za to ti dlužíme omluvu.
Rádi bychom tě k nám pozvali, pokud chceš.
Úplná demokracie, tady se nikdo s nikým nehádá.
- Zvete mě do týmu Charlie? - Pojď s náma, ukončíme to.
Přijímám.
Rád se přidám k týmu Charlie. Tým Alfa uvadá.
- Jo, sakra. - Uděláme to dneska.
Rozhodně jsem si nebyl jistej a byl jsem nervózní. Nevěděl jsem, jak zareagují.
Byl jsem označenej za padoucha. Ale přesně v takovej výsledek jsem doufal.
- Dobrá volba. - Nesnaž se o žádný drama. Neříkej jim to.
- Jo, rozhodně. - Potichu odejdi.
- Nedělej z toho vědu. - Supr.
- Díky, kluci. - Jo, brácho.
- Uvidíme se za chvíli. Tak za hoďku. - Jo.
Nejlepší možnej tah.
- Jsem rád, že se to děje. - Já taky.
Jill a Amber hledají potravu, a tak má Justin jenom krátký čas na to,
aby si z tábora Alfa odnesl vybavení a nepozorovaně unikl.
Od začátku jsem chtěl být věrnej týmu Alfa. Dokud mi nepřestaly být věrný ony.
Snažil jsem se podřídit a vycházet s Jill, ale už na to kašlu.
Teď teprve začíná hra. V tuhle chvíli jsme tady už několik týdnů.
Všichni jsou unavený. Je potřeba posunout hru o level výš.
Zapálíme pod ní oheň, abychom to mohli ukončit.
Když jsem opouštěl tábor Alfa, rozhodl jsem se provést menší sabotáž.
Snad díky tomu skončí.
Nemůžete si na mě vyskakovat a šikanovat mě.
Na Jill a Amber nechci myslet. Nejsem emoční. Tak to prostě je.
Jsem připravenej vyhrát a jít domů.
Chybí mi moje dceruška.
Myslím na ni každej den. Jenom doufám, že ví...
Jenom doufám, že ví, že se nevrátím domů, dokud nevyhrajeme.
Takovej je můj závazek. Hledal jsem cestu ven a existují dvě cesty ven.
První je skončit. Ale já se nevzdávám. A druhá byla jít za týmem Charlie.
Vůbec se necítím provinile.
Po Justinově úprku z tábora Alfa jej Jill a Amber najdou zdemolovaný.
- To je ale kokot. - Věděly jsme, že mu nemáme věřit.
Ať jde do ****. Ať si s tou svou zákeřnosti ******.
Sundal střechy z přístřešků. Doslova přišel o rozum.
Je to typickej chlap, *****.
Jsem frustrovaná. Nepostavil se nám jako chlap.
Místo toho rozřízne plachty
- a uteče jako zbabělec. - Jo.
Už nemá všech pět pohromadě.
- Ne. - V hlavě mu to už fakt nefunguje.
Nemám pocit, že bych tady zatím udělala nějakou chybu.
Ale věřila jsem někomu, komu jsem věřit neměla.
Strávily jsme s ním měsíc.
Tuhle debilitu neudělal jako někdo cizí.
Žili jsme spolu měsíc.
Přímo před tímhle úkrytem jsme si řekli, že jsme rodina.
Přísahal na život svojí pětileté dcery a lhal nám přímo do ksichtu.
Všechno, co jsme udělali týmům Delta a Charlie,
všechno, co jsme chtěli udělat týmu Charlie,
to všechno jsme dělali jako rodina. Jestli vám tohle neřekne, co za chlapa Justin je...
Nemyslím, že je potřeba říkat cokoli dalšího.
Rozhodně neodešel důstojně.
Ale nezlomil nás a budeme pokračovat.
Sbohem, Justine.
- Tentokrát to uděláme líp, viď? - Správně.
Cítím se líp, mám naději. Už teď cítím úlevu, i když ještě nejsem za řekou.
Moje mysl je plná naděje, po tom všem, co se za posledních 24 hodin stalo.
Moje mysl a srdce se těší na další vývoj.
Půjdu tam delší trasou a celej šťastnej se pořádně projdu.
V tuhle chvíli už jde o to udělat, co je nutný.
Vybral jsem si na to krásnej den.
- Co se děje? Je to tady hlubší? - Uprostřed je to dost mělký.
Choď po špičkách.
Jsem šťastnej. Nemůžu bejt nadšenější.
- Jsme rádi, že jsi tady. - Díky.
- Jo. - Jsem tady moc rád.
Tohle ti chci říct přímo do očí. Žádný blbosti, jasný?
Žádný blbosti hry, kámo. Máš moje slovo a moji čest jako muže.
- Jsem s týmem Charlie. - Tady žádný hry nehrajeme.
To už skončilo. Teď jim to natřeme.
Stejně jsme ty díry potřebovaly opravit.
V táboře Alfa pracují Jill a Amber na opravě přístřešku,
než noční teploty opět klesnou pod bod mrazu.
Každej náš novej tábor bude lepší.
Teď už definitivně opravíme tu zeď. Ale ještě nevím čím.
Justin bude muset až do konce života žít s tím,
jaký zrady a čeho se dopustil.
Justin je teď v týmu Charlie, protože si pro ně vymyslel nějakou velkou...
lítostivou lež, díky který vypadá líp.
Neví, že je to patologickej lhář,
a uvěřili mu to.
Od Justina to bylo osobní.
Překročil hranici.
A to není v pořádku. Takže jsem se rozhodla, že pošlu týmu Charlie zprávu.
Řeknu jim pravdu, protože víš, že on k nim upřímnej fakt nebyl.
To slovo ani nezná.
„Dobrý ráno, hoši z týmu Charlie. Upřímně doufáme, že se vám třem daří,
- ale musíte znát fakta.“ - Jo.
„Když jste přijali Justina do týmu Charlie,
ukradl nám výzbroj a zničil a zdemoloval nám náš tábor.
A taky nám ukradl jídlo.“ Jak to mám ukončit?
Vážně chcete hrát takovou hru? Vážně se chcete řídit takovými pravidly?
S někým takovým chcete tuhle hru dohrát?
- Vzala jsi šíp? - Jo. Připevníme k němu tuhle vlaječku.
Je to dobrá zpráva. A teď je to na nich. Odhalíme pravdu.
Jejich osud... a zbytek hry a způsob, jakým se bude hrát, je teď v jejich rukou.
Je to na vás, týme Charlie.
Justin se teď naučí, že rodina se nezrazuje.
To svojí rodině nemůžeš udělat.
Takže si tady sednu a počkám si na to, až odpálí světlici.
To je to jediný, k čemu je dobrej.
Překlad titulků: Jakub Doležal