Det har gått 20 dagar i Alaskas kalla vildmark. Åtta personer i tre lag är kvar,
men Team Bravo består av bara en person, vilket inte är tillåtet.
Så om Javier inte kan komma med i ett av de andra lagen är hans tid här slut.
Javiers sista insats är en desperat mans fäktande.
- Du tror inte att han kommer hit? - Nej, så dum är han inte.
Inga pengar i världen
kan få mig att gå med i demongänget.
Så om laget på andra sidan floden inte låter mig gå med...
...är jag klar här.
Medan Javier går de åtta kilometerna runt floden till Charlie
passar Alpha Team på att göra en räd mot hans läger.
Jag känner ingen skuld, för den där hemska snubben
behöver inte vara på den här sidan längre, vi vill inte ha med honom att göra.
Vad tusan?
Trodde folk inte att han var psykopat förut, så lär de göra det nu.
Han brände sitt vindskydd och lämnade inget kvar.
- Då har han ingen återvändo. -Är han där inne? Kan vi ha sån tur?
Paul och jag gjorde en överenskommelse med "Operation Hoho"...
Hoho.
Operation Hoho.
...för att bli av med Delta och Bravo.
Och när det bara var två lag kvar skulle vi återgå till en respektfull tävlan.
Tar Charlie emot honom är de dumma, för då kan deras vindskydd brinna härnäst.
Men om Charlie av nån korkad anledning
skulle bestämma sig för att låta Javier gå med,
så kommer vi att ge oss på er. Man jäklas inte med Alpha.
Vi får bara vänta på att den där småaktiga typen landar i verkligheten.
Det goda vinner här. Absolut.
Jag kommer till teamet med alla de verktyg Brian och jag började med.
Och så ska de få ett anbud de faktiskt inte kan avböja.
- Läget? - Hur är det, främling?
Jag heter Javier och är från Ohio.
Mitt mål är nu att se till att demongänget inte får en chans att vinna tävlingen.
Ni känner mig inte, och jag vet att ni är sammansvetsade, men jag har en bön:
Att ni tar upp mig i ert team så att jag i alla fall kan få hämnas
och besegra dem, för det blev en personlig strid.
De fick min kompis Brian att kliva av, och sen gick de in i mitt läger och stal.
Det finns en styrka i antal. Och jag vill bara att de besegras.
Vill ni att jag går, så skjuter jag mitt nödbloss och låter er fyra vinna.
Men låt mig gå samman med er och besegra dem.
16 ENSAMVARGAR
8 ENSAMVARGAR
UTE
SKAPAR SINA EGNA REGLER
UTE
DET ULTIMATA ÖVERLEVNADSSPELET
UTE
BARA ETT LAG KAN
UTE
Jag är här för att delta och vinna.
- Kan vi snacka lite? - Absolut.
- Okej. Två sekunder, bara. - Visst.
- Vi måste passa oss här. - Hör på:
Jag undervisar i argumentation, och han kom med det bästa jag nånsin hört.
Jag är med på vad än ni vill göra, men jag vill inte ta in en ny dynamik här.
Om det inte tar oss i mål.
Vi såg att han inte ljög, ni såg att han inte ljög, såg det med era egna ögon.
Hatten av för Javier. Han är en överlevare.
Men Jill och jag ingick en allians för att göra av med Delta och Bravo.
Så det finns lojaliteter där att ta hänsyn till.
Men vi tänker i alla riktningar, våra reservplaner har reservplaner.
Allt tillsammans.
Charlie Team har fattat ett beslut.
Javier.
Okej, jo, vi har diskuterat saken och vi beklagar verkligen
allt du råkat ut för.
Och vi vill utkräva hämnd för dig och Delta och vill inte att Alpha vinner.
Men dessvärre vill vi inte låta vårt läger växa sig större.
Vi skulle gärna hjälpa honom,
men vi vill inte göra nåt som kan reta Alpha Team, för vi vet ju hur de är.
Tog vi in Javier kan det gå rätt illa.
Vi måste säga nej. Beklagar.
Kärvt.
- Vi beklagar verkligen. - Visst, okej.
Ledsen att det blev så här.
- Det känns verkligen hemskt. - Det är lugnt.
- Sköt om er. - Lycka till.
Jag ville ju vinna på skicklighet. Att jag kunde leva på vad naturen gav.
Men jag var kanske naiv.
Jag kan gå i veckor
kanske månader, och omvärdera det här fram och tillbaka,
och tänka att jag kunde ha gjort nåt annorlunda.
Men jag är less på "tänk om-scenarior".
Finaste blosset jag hittills sett.
Jag känner frid, jag har tävlat med heder, respekt och ärlighet.
Och nu måste jag gå.
- Det blev ett bra beslut. - Helt klart.
Alla vi har planerat har vi genomfört och vunnit på. Vi får inte snubbla nu.
Vi tar grejerna och går in.
Efter 20 dagar är bara sju deltagare i två lag kvar i tävlingen.
Känner ni till Jill? Hon är stenhård.
Hon vore nog en superstark lagmedlem. Allvarligt.
Jag är med, men vill köra så rent som möjligt.
Nu när Delta och Bravo är borta tror jag att jag vet hur vi kan spräcka Alpha
och få tävlingen i mål, och det är Jill.
Tänk om vi kan locka bort Jill och få de andra att lida?
- Kan vi säkra Jill... - Så är tävlingen slut.
- Vi kan åka hem, ta en burgare och en öl. - Japp.
Jill är den starkaste i deras lag.
Hon har färdigheter som matchar våra ́,
och det vore en klar bonus att ha henne här.
Och om det innebär att vi får slut på tävlingen, vinner och kan åka hem,
så bör vi ju försöka.
Jag är för.
- Kolla läget i morgon, vi tar det lugnt. - Maraton, inte sprint.
08.11, DAG 22 MOLNIGT, 2 oC
Nåt åt en stor krabba, kolla.
Det ser så gott ut.
Tomt.
Jill jobbar sig upp mot stranden, så det här är nästa steg: Träffa Jill.
Kolla hur hon tänker.
- Okej, vi ses sen. - Lycka till.
Jaha, raring. Jag försöker komma tillbaka före skymningen, för jag saknar ljus.
Jag har eld och mat klar när du kommer, raring.
Så klart.
Paul och jag ska ses eftersom vi slutfört vårt uppdrag
att bli av med Delta och Bravo.
Så nu ska vi diskutera hur vi ska gå vidare.
Vi hoppas att vi har ett trumfkort som gör slut på tävlingen.
Men vi är inte helt beroende av det.
Vi vill det, men förbereder oss på motsatsen.
God morgon.
Hej, kompis!
Hur är det?
Jaha: Var så god. Vi fick väck Delta åt er.
Tackar.
Vad jag minns var planen
att vi får bort Bravo och ni får bort Delta.
Jag visste inte att det skulle gå så. Men det funkade, eller hur?
Vi bara lutade oss tillbaka och såg på, ni bara gick loss.
Så då kommer vi till nästa fråga.
- Ja. - Vi har plats för dig hos oss.
Oj, jaha.
- Hur tror du att det påverkar tävlingen? - Den tar slut. Fort.
Om du älskar att vara här och vill vänta några veckor,
så kan vi spela spelet till slut.
Amber och jag står varandra väldigt nära.
- Dessvärre finns det inte plats för... - En till.
Jag har redan ordnat din sängplats.
- Paul... - Det har jag. Det förkortar spelet.
Vi får komma hem, jag får köpa ett hus åt barnen.
Alla har sina grejer att göra.
- Jag vill inte göra så mot mitt lag. - Jag förstår.
- Jag presenterar bara möjligheter. - Jag vet, och jag vill komma med.
Jag måste tänka på mig själv.
När det tar slut vill jag att alla tre i Alpha ska stå här på stranden
och skrika ut sin segerglädje.
Men det kanske inte går så.
Så därför måste jag hålla tyst om Charlie-grejen.
Hur olyckligt det än är så far jag inte hem utan att vinna.
Varför känns det som ett förräderi?
Jag lämnade D och känner mig inte som en förrädare. Jag hade skäl.
Herregud!
Jag måste lägga känslorna åt sidan lite, men det är rätt mycket känslor nu.
Och jag måste bortse från dem och fatta ett beslut.
Möjligheten finns där.
Vill du, så vill vi ses i morgon.
- Och oavsett vilket kör vi rent spel. - Ja, vi också.
- Okej. - Ja, jag svär.
Jag bara lägger fram ett förslag som kan skynda på förloppet.
- Jag vill hel klart ses i morgon. - Okej.
- Då ses vi i morgon. - Vi ses i morgon.
- Hälsa de andra att jag ser fram emot det. - Vi ses.
Paul och Jill har återvänt till sina respektive läger.
Och Jills moraliska dilemma...
Jösses, får vi äntligen ett släpp?!
...dränks av bullret från en helikopter.
- Ett ännu mindre paket än sist. - Ingen gillar små paket.
-"Ingen gillar små paket." - Kul.
Släppet erbjuder ett riskabelt uppdrag som kan löna sig.
"Laxen går mot lekområdena. Hitta sjön i norr med mycket fisk."
"Gå så många ni kan för att säkra så mycket fisk ni kan innan vintern."
"Födokällorna sinar snabbt."
Lagen har nu en handfull drag och koordinater till en fiskeplats
där det lär finnas öring och silverlax.
Men fiskesäsongen är snart slut, så det här kan vara
sista chansen att skaffa protein innan vintern.
Där har vi sjön.
Väljer de att genomföra uppdraget måste de lägga tid,
kraft och värdefulla kalorier på en hård vandring.
Många kalorier.
Men vi har inget val, vi har ingen mat.
Färdigheterna sin fiskare prövas,
och det finns en klar risk att det inte blir nån fångst.
Men vi måste kunna planera för framgång, för vintern närmar sig helt klart.
Vi kan bara göra oss redo, så är resten upp till fiskegudarna.
Japp.
Uppdraget börjar i morgon...
- Vi får se. - En sjö i norr.
...så Jills möte med Charlie
och möjligheten att stärka sin plats i laget måste skjutas upp.
Det blir ansikte mot ansikte med de andra.
Klart intressant.
Så för att säkra segern för mig själv
tänkte jag försöka att gå över till Charlie.
Nu får det vänta.
- Vi kollar på kartan. Har ni alla grejer? - Japp.
Det är lite frustrerande, för det är en ständig strid
med att försöka överleva och att delta i spelet,
för vi svälter ju.
Och nu ska vi slita ut oss på ännu en vandring.
Det är dag 23.
Som jag fryser.
Charlie Team är på väg till fiskekoordinaterna i gårdagens släpp.
Se upp med grenarna.
- Ska jag knäcka bort grenar åt dig? - Nej, det ska nog gå.
Vandringen på fem kilometer är ett hot mot deras svultna kroppar
utan ett löfte om belöning.
Jag hoppas verkligen att vi får fisk där, för jag är i svältläge.
Jag tappar typ ett halvkilo per dag, så jag försöker begränsa aktiviteterna.
Och risken/vinsten i det här energidyket, det är en läskig faktor.
Herregud.
- Jag fastnar på allt. - Jäklar.
På en annan del av kartan...
Vi kommer att få äta bra ikväll
...är Alpha Team på väg till samma fiskeställe.
Stekt fisk i kväll
Jäklar!
Herregud.
- Björnspår? - Ja.
Kolla så stora de är!
Det är som ett Sasquatch-spår.
En stor pojk.
- Eller tjej. - Nu fick man andra perspektiv.
Jo.
Jaha, flickor och pojkar: Här är det.
Eftersom Charlie Team når fram till sjön först...
Nu kör vi.
...får de fritt välja var de vill fiska.
Vi måste få protein och fett.
Jag har inte ätit på tre-fyra dagar.
Det sliter på oss allihop, kroppen äter sig själv.
Men om Jill inte byter över måste vi vara redo att klara flera veckor till.
Så vi måste få upp fisk.
Utan annat än fiskelina och några drag
måste de lära sig att klara sig utan redskap fiskare kommit att lita på.
Jag ordnade några fiskespön och fick till fiskekrokar.
Vi får se hur det går.
Där nafsar en. En stor en, kom igen.
Kom med nätet.
Jäklar!
Hämta nätet.
Den släppte.
- Tusan! - Släppte den?
Ja, den släppte.
Utfärden är inte bara en chans att få välbehövligt protein
som bränsle inför vinterkylan...
Okej, killar, här kommer grannarna från andra sidan bukten.
- Ja. - Här?
Charlie kom tydligen före oss.
...utan också en chans för lagen att träffas och bedöma motståndarna.
Vill vi umgås kan vi ju göra det, men vi kanske ska ta ett gäng fisk först?
Ja.
De lär skrämma fisken.
För långt.
De lär ju inte få nåt.
Vi måste ha tålamod, fisken går runt i sjön.
Napp, napp! Kom med nätet!
Kommer.
- Säg till när jag ska sluta. - Stopp, stopp, stopp.
Förbannat.
Du har den.
Undertecknad var först att få en fisk. Inte den största, men den första.
- Jag får kyssa den rackaren. - Kyss på.
Att börja morgonen med att se Charlie Team ta den första fisken...
- Napp! - ...och sen den andra. Jag blev arg!
Näta!
- Ta in den. - Dra upp den!
- Raring! - Så där.
Det svider att erkänna att Charlie kan vara starkare än oss.
Ja!
- Du tog den. - Första fisken i Alaska!
Jag tog en.
- Jag måste komma i lite sol. - Eller hur? Jag väntar.
De är inte i skuggat vatten.
- Jag har napp. - Napp.
- Bra, fortsätt. - Har du den?
- Du har den. Vill du kyssa den? - Det vet du.
En till!
Ge mig den. Älskar dig!
Jaha... har du fått nåt än, Justin?
Inte än.
Korkat. Så himla korkat.
Utrustningen suger.
Det är ingen sol på vår sida.
Jag bara vägrar att stå här och se andra lyckas bättre.
Ingen lyckas bättre än jag. Jag vet inte hur man spelar andrafiol!
Jag har tävlingsfiskat. Sponsrat!
Jag har egen båt.
Jag ska se till att få det här gjort.
- Hur har ni det? Min mage knorrar. - Fisken är snart klar.
Tar de ur fisken nu?
Här. Läckert.
Gott, va? Det är lite smörigt.
Liv.
Jag ville köra in allt i munnen.
Napp!
Bra, tjejen!
Bravo.
Den stack.
Men jag tog dig ändå, din fan!
Ja!
Bra jobbat!
Sen kom solen.
Inte bara bokstavligt, men solen kom.
- Gud, de blir större och större! - Ja!
Den ena efter den andra. Silverlax.
Jag tog dem.
- Jag äger! - Jajamän, tjejen.
Säg det högt!
Jag har en! Har en!
Snyggt, tjejen!
Det var en enorm jäkel!
Järnet, Amber!
Herregud!
Jag lyckades få upp min allra första fisk.
"Häj, häj. Jag vill äta däj."
Episkt!
Kolla in firren!
Jajamän.
Herregud!
Solen börjar gå ner och lagen påminns om att de måste packa ihop
och genomföra den långa marschen hem innan det blir mörkt.
Charlie Team tog 12 fiskar, främst bäcköring på mellan 2 och 3,5 kg.
Båda lagen lyckades bra. Fisken gick till, vi skulle få mat.
Jag önskar att det hade fortsatt, men det var det och man måste tänka strategiskt.
Vilken härlig dag!
Jill skulle platsa bra i laget.
Jag kan gå över till Charlie med fisken och vinna tävlingen.
Men det är mitt val.
Jag har mycket just nu.
Alpha Team tog tre silverlaxar på mellan 8 och 9 kg.
Båda lagen har fångat protein nog för att hålla dem gående i bortåt en vecka,
beroende på hur de konserverar och ransonerar fisken.
Mumsigt?
Supermumsigt!
Alpha Team är tillbaka i lägret...
Silverlax i magen.
...och njuter redan frukten av sitt arbete.
Det var nog den du tog.
Tack, lillan.
Tugga i dig!
Kolade tänder och allt.
Alltså, att veta att det är fisken vi fångat
som vi nu äter: Vilken prestation.
Vi har förtjänat det.
Förtjänat det rakt av.
Och i Charlie-lägret...
- Hur är den? - Den bästa fisk jag nånsin ätit.
...är dagens fångst en stor hjälp för moralen och deras magar.
Jag är jättestolt över alla som fångade fisk i dag.
Alla tog minst en fisk.
Det här är mitt livs bästa dag, tack vare er.
- Ja, det blev en sjujäkla dag. - Precis.
En underbar dag. Jag är stolt över er alla.
Och över dig!
Alaska föder oss.
Alaska föder oss som hon lovat.
- Okej, vill ni säga hejdå? - Godnatt!
Det är dag 24.
-Är du med? - Ja.
Charlie Team bygger en rök av återanvända krabbtinor.
- Här? - Jag tror det?
Nu kan de röka sin fisk så att den håller sig tills de ätit den.
- Underbart. - Det funkar.
-Är du nöjd är jag det. - Helnöjd.
Gårdagens fiskfest gav större delen av teamet förnyad energi...
Jäklar.
...men fick motsatt effekt på Angie.
- Hur är det, Ange? - Det gör så himla ont.
Så ont.
När vi åt i går började jag känna magen dra runt, runt.
Jag tänkte att det kan bli toadags,
för jag har inte gått på toa på 24 dagar.
Det har gjort ont hela natten, och nu i morse blev det värre.
Säg till om vi kan göra nåt.
Angie är en krigare, hon är tuff.
Men hon har inte gått på toa på 24 dagar.
- Det gör så ont. - Jag hatar att se dig ha ont.
Och i går gick hon verkligen igång, så det kan ha blivit för mycket mat på en gång.
Kan jag göra nåt?
Angies tarmobstruktion innebär en klar risk för tarmperforation,
ett livshotande tillstånd där ett hål slits upp i tarmen
så att innehållet läcker ut och förorenar blodomloppet.
Det skrämmer skiten ur mig, för jag vill inte dra.
Hon kan drabbas av septisk chock som kan orsaka organsvikt och kosta henne livet.
Angie är mentalt och känslomässigt tuff.
Men vad kan man göra åt det fysiska?
Ja.
På grund av den tydliga risken...
Gud, nej.
...begär seriens producenter att hon undersöks av läkare.
- Du kommer tillbaka, det är bara en koll. - Töm mig, så jag får komma tillbaka.
- Du måste få vård. - Vill du ha hjälp upp?
Jag älskar er. Ja.
Jag vet inte hur hon mår fysiskt, och vi har inte läkemedel här.
Kommer Angie inte tillbaka vore det klart knäckande.
Okej.
Jag har bara så himla ont. Så himla ont.
Jag måste få det kollat.
Hur det än går i dag är jag stolt över att ha varit här.
-Älskar er. -Älskar dig också. Ses snart.
Herregud.
Angie förs till en läkarbåt till havs.
Lyckas hon återhämta sig ges hon möjlighet att återvända till laget.
Men under tiden fortsätter tävlingen.
Hon kommer tillbaka. Hon kommer tillbaka.
Alpha Teams senaste utmaning är att se till att 13 kg fisk inte ruttnar.
I dag tar vi hand om fisken.
Jag bygger en torkställning att röka fisken på.
För annars ruttnar den.
Till frukost har vi lite härlig rom.
- Hur smakar den? - Bra.
Jaja, jag tar den.
Nu har vi en massa mat, men det har Charlie Team också.
Så därför drar det här ut på tiden.
Inte illa, va? Gott.
- Nej! - Känner du all näring?
Jag har helt klart en röst i skallen
som ber mig att lämna Alpha och gå med i Charlie.
Visst skulle det svida i hjärtat, och skulden skulle tynga.
Men jag skulle vinna, för jag tror inte att Alpha klarar sig utan mig.
- Det funkar väl? - Ja.
- Vi gör väl upp eld och röker fisk. - Japp.
Jag är så lycklig i dag.
Det var helt otroligt att fiska lax i går.
Och det är en ny färdighet jag skaffat mig tack vare mina lagkamrater.
- Gör man ett fågelbo ökar man storleken. - Ja.
- Men ha tålamod, kväv inte elden. - Jag vet, det brukar bli så.
Skulle jag ha klarat mig så här långt på egen hand?
Nej. Jag är en nykter heroinist.
Jag är straffad.
Jag är en överlevare.
Men inte en survivalist. Inte förrän jag träffade Jill.
Kolla elden. Jag är stolt över dig!
Och jag så tacksam för dig!
Det har varit Jill bakom ratten hela tiden.
Och hennes vänskap och vårt band
har nog varit en av det här äventyrets mest oväntade välsignelser, så här långt.
Jag älskar när planer går i lås.
Det ser helt underbart ut. Herregud, ja.
Det är dag 25.
Charlie Team rökte sin fisk över natten och har nu en massa torkad öring.
- Vi måste få tillbaka vår tjej. - Jag hoppas att det inte dröjer mer.
Men moralen är på upphällningen. De saknar lagkamraten Angie.
Helikopter, killar!
Ljudet från en helikopter...
- Nej. - Tusan.
Inte bra.
...är den signal om nyheter de väntat på.
Där är den.
Annars när vi hört en helikopter har vi rusat ut.
Men Angie är hos läkarna, så vi är oroliga.
Du får läsa det.
- Nej, handstil. - Japp.
- Jäklar. - Tusan.
"För det första älskar jag er. Jag kunde inte ha fått ett bättre lag.
Det är en ära att ha fått ta så mycket fisk med er.
Ge Alpha ett helvete, ge er inte och kör på vinst. Avfyra mitt bloss med stolthet."
Läkarnas bedömning var att Angie inte borde fortsätta i tävlingen.
Kärvt.
Det var det, där rök Angie.
Men ärligt talat, när alltihop började var jag osäker på henne.
Fast utan henne hade vi nog inte klarat oss så här länge.
Angie är som vår lillasyster, hon underhöll oss, hon stökade.
- Så det var kärvt. - Vi hämtar pistolen, jag kan skjuta.
- Jag rör den inte. - Inte jag heller
Å ena sidan är jag så knäckt att jag vill vinna åt henne
och hedra hennes närvaro.
Och å andra sidan är det rätt knäckande, för det kan ju drabba vem som helst.
Nödbloss!
- Lägg av. - Jo, det kom ett bloss.
- Skojar du? - Nån från Charlie klev av.
En mindre.
- Såg du verkligen ett bloss? - Ja, alldeles nyss. Kolla rökspåret.
Då har nån annan klivit av. Nu är det tre mot tre.
Jag försöker se vem som...
- Du ser, ta det lugnt. - Jämn spelplan!
Lugn, vi tar det här. Vi är i rätt lag!
Alpha Team!
Jag hade på känn att det skulle bli så här. Hon sa att det gått 24 dagar...
Och en sån smärta är helt olidlig.
Ja, hon var en kämpe. Hon gick själv härifrån, fast hon låg dubbelvikt.
Angie satsade fullt från första dagen. Förtjänar nån att vinna, så är det hon.
Här ser man ju att allt kan hända,
och det här att kliva av är helt klart en verklighet för oss.
- En stunds tystnad för Angie? - Absolut.
Vi känner likadant, nu krävs det mer än fisk för att komma tillbaka.
Vi vill avsluta, ta pengarna och komma hem till de våra.
-Älskar dig, Angie. -Älskar dig, Angie.
Vi måste fundera på grejen med Jill.
Vi sörjer fortfarande Angie, men vi måste snacka om att fort få hit henne
och visa henne att vi kan leverera.
Ett lag på fyra är starkare än ett på två.
Vi bör kontakta henne snarast.
Kan vi locka över en från Alpha tror jag inte att de andra skulle orka så länge.
Det lär löna sig för oss att ta ormens huvud.
Charlie Team har enats om att fortsätta försöka värva Jill.
Jag kom just på nåt.
Nästa problem är att få tag i henne utan att lagkamraterna får veta nåt.
- Flaskpost? - Nej, men en lapp knuten till en pil.
- Oj, ännu bättre! - Jag skjuter den över floden.
Vi fångar hennes uppmärksamhet vid ebb.
- Ska vi köra i morgon? - Tidig morgon, musselhämtning.
Ja.
- Det måste bli supertidigt. - Okej, då säger vi så.
Bra, då kör vi på det.
Eldpil, som Robin Hood!
Båda lagen lägger sig.
För första gången sen första veckan är lagen helt jämna:
De två kvarvarande lagen har lika många medlemmar.
I soluppgången den 26:e dagen skriver Charlie klart lappen till Jill.
Jag skulle bara skriva: "Inget förändrat här. Vi kör i dag."
När vi fick veta att Angie skulle sluta var den mest logiska planen att ta Jill.
Jag har troligen haft minst med henne att göra,
men jag litat på mina lagkamraters känsla här.
Är hon så bra som de säger så är det ju givet: Game, set, match.
Vi kommer hem. Med segern.
Det är vår biljett.
Vi kör. Får det gjort.
Charlie Team går för att se om de kan få syn på Jill på andra sidan.
Kolla där borta.
Nån lämnar lägret med pil och båge.
Det är nog Justin.
Lågt. Sköt precis under.
Ja, det är han.
Där har du henne.
Kom igen, Katniss.
Vad tusan?
God morgon. Kan du kasta tillbaka min pil?
Javisst.
Jag såg Charlie på stranden.
Här är din pil.
De sköt över en pil till mig med en lapp på.
Den var adresserad till mig, och den skulle locka över mig till Charlie.
Kom över till oss.
Jag har problem här.
Vi skulle vilja snacka med dig, men det är svårt här på floden.
Din röst är på tio, ta ner den till sju.
Jill och Charlie Team vet det inte, men Amber har fått korn på samtalet.
Men hon är drygt 300 meter bort och har svårt att höra vad de säger.
Charlie snackar med Jill. Jag vet inte vad det handlar om,
men jag har helt klart en känsla av att det är nåt på g.
Vill du vara kvar över nyår kan vi fortsätta så här.
Vem vill det? Det var väl dumt sagt.
- Vem skulle vilja det? - Kom över, då.
Vi vinner, det tar slut. Lita på oss. Vi har plats för dig.
- Det snabbaste slutet. -"Vi har plats."
- Vi kan väl fundera på det en dag. - Den dagen är i dag.
De vill att jag ska bestämma mig, där och då.
Vad ska jag göra?
Med Amber i mixen blir det helt klart svårare för mig.
- Så ni ber mig att svika henne? - Vi vet att det är ett svårt beslut.
Jag känner mig så kluven.
Amber är min syster i själen, vi är som ler och långhalm.
Jag måste ju tro att Jill är lojal.
Men grejen är att jag inte kom hit för att få vänner.
Kom till oss. Så kan vi åka hem till våra barn.
Jag kom för att vinna.
Hugger hon mig i ryggen
så blir det åka av.
Undertexter: Henrik Brandendorff