Lidé v celé své historii žijí ve skupinách.
Co se ale stane, když jsou osamělí vlci,
kteří nejraději žijí sami, nuceni spolupracovat v rámci smečky?
Děláš tady jenom tohle. A mě už to nebaví.
Nebudete se ke mně chovat jako k submisivní krávě.
Vítejte v pořadu Outlast. V soutěži o přežití s výhrou milion dolarů.
Můžete kdykoli skončit. Pokud budete chtít skončit, vystřelte světlici do nebe
a vyvedeme vás z údolí.
Jediným pravidlem je, že pokud chcete vyhrát, musíte být součástí týmu.
- Tady žádnej zákon není. - To teda je!
- Tohle je moje mise. - Není to tvoje mise ani tvůj tým.
Těchto 16 hráčů bude muset nejen přežít v nelítostné aljašské divočině...
- V noci jsem byl fakt blízko podchlazení. - Potřebujeme zdravotníka.
Soutěžící omdlel. Nereaguje.
...ale také budou muset důvěřovat úplně cizím lidem a přežít coby členové týmu.
- Do toho, holka! - Výborně!
Obětují se a spojí se pro vyšší dobro?
Jo! Dneska se skvěle najíme, holka.
Nebo se uchýlí k sobeckým taktikám, aby porazili svého soupeře?
- Ukradli nám všechny věci. - Cože?
- Musíš podvádět a krást, abys vyhrál. - Podvádění je v pohodě.
Vyjděte ven, nebo vám to zničíme!
Raz, dva, tři!
- Dokonce ani uprostřed aljašské divočiny... - Vylezte ven, ať už jste kdekoli.
...není možné před nikým utéct.
Kdyby mohli, podřežou nám krky.
- Každý z těchto hráčů... - Střílej.
je ochoten udělat, co je třeba...
- Nech mě, vole! - Chceš vyhrát, nebo ne?
- ...aby vyhráli... - Nemůžeš nás porazit!
...a přežili.
16 OSAMĚLÝCH VLKŮ
SI VYTVOŘÍ SVÁ VLASTNÍ PRAVIDLA
DOKONALÁ HRA O PŘEŽITÍ
JEN JEDEN TÝM MŮŽE...
...PŘEŽÍT
Jsem tady, abych hrál a vyhrál.
Jednou večer jsem projížděl Instáč a viděl jsem reklamu, kde stálo:
„Máš na to, abys tady přežil?“ O čtyři měsíce pozdějc jsem tady.
Šestnáct hráčů se utká ve hře o přežití. Můžou potenciálně vyhrát milion dolarů.
O tomhle pořadu toho zatím moc nevím. Budou to Hunger Games pro dospělý.
Byli vysazeni v odlehlé části Aljašky pouze s oblečením na zádech.
Mají čekat na další instrukce.
Vydejte se na odlehlý místo a starejte se o sebe spolu s lidma, který vůbec neznáte.
To zní jako zábava.
Tito hráči pocházejí z těch nejrůznějších prostředí...
Jsem vyléčená závislačka na heroinu. Jsem kriminálnice. Vím, jak přežít.
Díky tomu jsem viděla některé opravdu temné stránky lidstva.
...s různým stupněm dovedností k přežití.
Dovednosti k přežití mám jenom z podobnejch pořadů v telce.
Spojuje je však ochota snášet drsné aljašské podmínky.
Aljaška byla mým snem už od dětství. Rád chodím po horách, lovím, tábořím.
Většinou se snažím dostat co nejdál od lidí.
Zatím nevědí, že jediným způsobem, jak v této hře uspět, je být součástí týmu.
Už téměř 20 let jsem nomád. Jsem nezadaný, nemám děti ani domácí mazlíčky.
Jsem svobodný.
Jsem šéfka. Mám svou firmu. Od svých 22 let jsem podnikatelka.
Nevím, jak přijímat rozkazy nebo mít šéfa.
Chci vyhrát. Všichni, co znají mě a moji rodinu,
dobře ví, že ty peníze fakt potřebujeme.
Hráči dorazili na Aljašku na podzim.
V období silných dešťů, rychle klesajících teplot
a zvýšené aktivity početné populace medvědů v této oblasti.
Za pouhých několik týdnů začne s příchodem zimy padat sníh.
Hráči možná tak dlouho nepřežijí.
Prozatím mohou pouze čekat, co si pro ně hra připraví.
To je vrtulník.
Hráči nemají nic. Jejich jediným zdrojem vybavení jsou tyto nákladní bedny.
- Tak to je drsný. - To jo.
To je do údolí dopraveno padákem z vrtulníku.
To bude něco dobrýho!
Některé bedny budou obsahovat zásoby, další budou obsahovat výzvy.
Jdeme na to.
A závěrečná bedna bude obsahovat potenciální výhru milion dolarů.
Pro všechny zbývající hráče a tým.
Je čas hrát, hoši!
První bedna je na místě a hra začíná.
- Počkat, to jsou další lidi? - Jo.
- Vidím tady spoustu otisků kopyt. - Jo.
- Čistší už nebudeme. - To máš recht.
Vidím nepřítele.
0. DEN
1. DEN
Copak to tady máme?
- Jak se jmenuješ? Těší mě. - Corey.
- Co ty? - Javier.
Tak jo. "Vítejte ve hře. Uvízli jste v divočině.
V této hře se nebude hlasovat o vyloučení soutěžících.
Jedinou cestou ven je vzdát se.
Můžete kdykoli skončit. Pokud budete chtít skončit, vystřelte světlici do nebe
a vyvedeme vás z údolí. Abyste vyhráli, musíte zůstat součástí týmu
po celou dobu hry. Můžete kdykoli změnit tým.
Ale tuto výzvu nemůžete vyhrát sami. Začněte s těmito poskytnutými soupravami.
Dávejte pozor na další zdroje. Hned teď si zvolte čtyřčlenné týmy.“
Tak jdeme na to.
- „Vyberte si rychle - Rambo.
...a najděte si vhodné místo k utáboření. Zima a tma se rychle blíží.“
Pořád čtu ten zatracenej papír. Cítím, jak mě někdo popadne.
Takže jsem v týmu toho člověka. Netuším, kdo to je.
- Je nás o jednoho víc. - O dva.
O dva.
Hodně lidí tady soudí knihu podle obalu.
Nemůžu uvěřit, že máme tým.
Když někoho neznáte, musíte se rozhodnout podle vzhledu.
- Jdeme na to. - Jo.
- Půjdu. - Já taky.
To dáme.
- Jsme poslední tým. Uvědomujete si to? - Jo.
Úplně jsem ztuhl a chvíli mi trvalo, než jsem pochopil, co se děje.
- Je nás moc. - Půjdu.
- Pojďte.
Právě jsme potkali cizí lidi. Byli jsme poslední ze skupiny.
- Vsadíme všechno na tuhle jedinou kartu. - Rozhodně.
Aby byly vytvořeny rovné podmínky, hráči se rozdělili do čtyř týmů.
Alfa...
Bravo...
Charlie...
a Delta.
- Pojďme. - Jsme připravený.
Do západu slunce a poklesu teploty zbývá necelá hodina
a hráči se musí vydat hledat vhodné tábory.
- První úkol... - Musíme najít úkryt na noc.
Každému týmu je přidělen jeden kvadrant hrací plochy.
Základní tábor si můžou zřídit kdekoli v této oblasti.
K založení základny dostali identické sady vybavení, které se skládají ze...
- Jo! - To je ono!
- ...sekyry, nože... - Je ostrej.
- ...plachty, vlněné deky... - To je pořádná deka.
- ...baterky... - Ty jo!
- ...luku s osmi šípy... - To je vono.
- ...lékárničky... - Výborně.
- ...pazourku... - Jo.
- ...dvou plechových šálků... - Na vaření.
- ...mapy... - Budeme vědět, kudy jít.
- ...spreje proti medvědům... - Mějte ho furt u sebe.
- Jo. - ...a samozřejmě čtyř světlic.
- Jedna pro každého hráče. Kdyby chtěli... - Tohle neotevřeme.
- Ani nápad. - ...skončit.
Můžete si to vzít.
Jsou tady stopy zvířat.
- Dobře. - Perfektní.
- Opatrně. Pomalu. - Dobře.
- Hlavně nikam... - Nespěchat.
Přímo tady.
Nejsem vůbec spokojenej. Nemáme žádný zdroje.
Jsou skoro čtyři odpoledne. Zbývá nám zhruba 45 minut denního světla.
Jsme uprostřed Aljašky a deštnýho pralesa.
- Při příchodu sem jsem viděla mýtinku. - Vamos!
V tomhle nelítostným prostředí bude mít problém i ten nejbezcitnější člověk.
Když teplota klesne pod tři stupně Celsia,
člověk vydrží pod širým nebem jen asi tři hodiny, než dojde k podchlazení.
- S rychle se blížícím západem slunce... - Jdeme za váma, dámy.
...tým Alfa musí postavit úkryt, než teplota klesne ještě víc.
Snažíme se postavit přístřešek, což je v tak drsným prostředí fakt obtížný.
- Pozor na nohy. Buďte pozorný. - Jo.
- Dobrý, Justine? - Jo.
Mám to štěstí, že v přírodě umím spoustu věcí.
Lovit, rybařit, chytat zvířata do pastí a přežít.
Ideální tábořiště má rovný terén,
přístup k vodě a přirozenou ochranu před přírodními živly.
Možná budeme muset jít ještě trochu dál.
Žádný terén tyto požadavky zatím nesplňuje.
Tohle vypadá fakt příšerně. Ale mohli bychom tady rozbít tábor. Za světla.
S těmi větvemi je tady dobrej převis.
Půjdeme ještě pět minut, abychom viděli, co tady ještě je.
- To se mi líbí. - Víme, kde to je.
Dneska může pršet. Když dáme všechno, co máme, na tu vyvýšeninu,
voda se dostane dolů.
Pomůže nám to s odpuzováním vody.
Tady nerozděláme oheň. Nebo možná jo, ale...
Neznáme se dost dobře na to, abychom se do sebe pustili,
když budeme v neshodě nebo budeme mít protichůdné nápady.
Ale předpokládám, že v týmu s tolika vůdčíma osobnostma dojde ke střetům.
Tady nahoře je to trochu plošší.
Přemýšlím nad tím, jak se vyspíme. Jsem tu sám za sebe, ale abych to vyhrál,
musím se stát spíš týmovým hráčem než vlkem samotářem.
Co myslíš, Justine?
Fajn.
Devět set metrů daleko se v sousedním táboře Bravo začíná objevovat...
- To je oplopanax hrozivý, nesahat. - ...jasný vůdce.
*****e vám to ruku.
KEŘ POKRYTÝ OSTRÝMI TRNY
Opatrně. Nechceme, aby si někdo hned první den vyvrtnul kotník.
- Tohle je perfektní místo. - Tady je to lepší.
- Hledejte suchý větve. - Jo.
Dej si je do kapsy.
Řekl mi: „Dej je do kapsy.“
Na rozdíl od týmu Alfa neztrácí tým Bravo čas výběrem tábořiště a stavbou úkrytu.
Vezmu ten kámen a vyčistím to tady.
Celý život dělám venkovní stavby.
Budu pracantem. Postavím přístřešky. Přinesu dříví.
Nevzdám to.
Až to vyčistíš, vytrhni to a odtlač to.
- Pod Javierovým vedením... - Zakryjte celou tuhle stranu.
...Tým Bravo používá jako základ své konstrukce dva padlé stromy.
- Mám to přehodit? - Jo.
Když to takhle otočíme, bude z toho líp stékat voda.
Používají olšové dřevo pro jeho strukturu
a větve pro jejich přírodní izolaci. A také umějí odvádět vlhkost.
To je dobrý dát na dřevo... nebo pod dřevo.
- Nechci tam mít díry. - Jo.
Vlci ve smečce potřebujou vůdce.
Tak ať je to klidně Javier.
Bude to mnohem snadnější, když o všem bude rozhodovat chlap.
Jestli použijeme plachtu, můžeme sem dávat tenčí dřevo.
- Mám to vyztužit? - Ale hlavně ať s tím souhlasí Javier.
Dva sbírají dřevo na oheň a jeden dlouhý dřevo?
Jo, klidně.
Hodně dlouho jsem cestoval sám. Vím, že jsem soběstačná jednotka,
takže to bude ta nejnáročnější část celý soutěže. Pracovat v týmu.
- Víš, jak najít dřevo na podpal? - Co to je?
Děláš si srandu? Proboha!
Já nic nepřikrášluju. Vyrostl jsem na konstruktivní kritice.
Až tohle všechno sundáš, bude to to tvrdý dřevo.
Když strom umřel, vytekla z něj pryskyřice a nashromáždila se tady.
- Fakt? - To mi pomůže založit oheň.
Bývám přímočarej.
- Musí bejt velký jako tvůj palec. - Jo?
- Hodně troudu. - Jo.
Takže doufám, že budu vřelej člověk. A ne chladnej a nepřívětivej člověk.
- Jdu hledat naplavený dřevo. - To je dost mokrý.
Rovně stojící dřevo a všechny ty spodní větve budou sušší než naplavený dřevo.
Vždycky jsem si říkal, že se jednou vydám na Aljašku.
Budu objevovat, tábořit a lovit. Mám kliku, že jsem tady.
Hele, veverka.
Jsem strašně moc rád sám. Tehdy jsem nejšťastnější.
Netrefil jsem se.
Vím, že jsem dobrej rybář a dobrej lovec.
Nevyznám se v rostlinách, bobulích a houbách.
Nic suššího jsem nenašel. Mělo by hořet.
Javier doufá, že s plachtou na místě se mu podaří zachytit teplo uvnitř přístřešku.
Když půjde teplo tudy, dostane se do tý díry.
Pokud se jim podaří rozdělat oheň před setměním, kdy teplota silně klesne.
Sežeň co nejvíc klacíků. Máme dost dřeva na to, aby tady bylo teplo.
- Těchhle nemáme dost. - Nemáme moc světla, tak pospíchej.
Podle všeho náš velevážený vůdce.
Někdo to musí dělat.
Pojď se sem jenom podívat.
Nic nebude ideální. Fakt tady nebudeme v Hiltonu.
Vyrostla jsem ve vážně chudý a nemilující rodině.
Většinu života se snažím prokázat svoji hodnotu.
Ale tohle vypadá jako přírodní stan.
- Pojďme dál. - Z toho se už dá něco udělat.
Přimělo mě to naučit se všechno, co jsem mohla.
Jsem Jill a umím naprosto všechno.
Když tam nic nebude, můžeme se vrátit sem.
Teď potřebujeme úkryt.
Všichni víme, že sami nemůžeme přežít a vyhrát hru.
Když budeme dál hledat, nezbyde nám moc času.
Jsem vyšetřovatelka. Tím se živím.
Jsem díky tomu trochu víc urputnější.
- Nerozhodnost... - Jo.
...mě fakt vytáčí, abyste věděli.
- Jdeme na to. - Tak jo.
Dělá mi starost ta holka z Kentucky, Jill. Je rozhodně dost drsná.
- Hej, Lee, vrať se. - Jsem v pohodě!
Ale teď musíme být rychlí a rozhodnout se,
kde postavíme přístřešek, abychom se připravili na noc.
Jdu se podívat, co je na druhý straně. Vrátím se.
Tým Alfa zatím dostává svému jménu týmu plného alfa lidí, kteří se pořád dohadují.
Snažíme se zůstat spolu!
Jejich tvrdohlavost je stála drahocenný čas.
Otevřeš to?
Rozhodnou se postavit si úkryt proti svahu, jak jim to radila Jill.
Plachtu přivažte k tomu svahu. Tak z ní steče voda.
Tohle nevypadá jako ideální místo na spaní.
Region řeky Neka je považován za deštný prales.
Ročně tu napadá metr a půl srážek.
Týmy musí dál rychle pokračovat
ve výstavbě úkrytu, nebo budou čelit zimě a mokru.
- Tým Charlie... - Bacha nalevo.
...taky hledá půdu vhodnou pro stavbu tábora.
Tak jo. Tohle místo vypadá dobře.
- Jo, tady. Najdeme široký větve. - Jo.
Postavíme rám, přes který dáme plachtu.
Jsem středoškolský trenér wrestlingu. Vždycky nakonec skončím ve vedoucí roli.
V tom jsem dobrej. Řekl jsem jim, co je potřeba udělat.
- Postavíme tady úkryt... - Je tady strašně moc keřů s ostrými trny.
- Co ty na to? - Můžeme tady rozdělat oheň.
Vyrostla jsem venku. Jsem dítě vojáků,
pořád jsme se stěhovali. V týmu jsem dobrá, ale ráda přebírám velení.
- Přístřešek? - Jo, vraz tam kolíky.
- Jo. - Dobře.
Tým Charlie natáhl lano mezi dva stromy a staví základní přístřešek.
Zatím dobrý.
Nick vyrobí provizorní kůly, aby upevnil spodní část do země
a udržel místo na spaní v suchu.
Chci, aby voda dopadla a stékala na zem, ne aby se vracela dovnitř.
Dobře.
Mám starost o Nicka. Vždycky se najde alfa samec,
který si myslí, že to on musí všechno řídit a...
Mám nápad. Rozděláme tady oheň a najdeme něco, co bude odrážet teplo.
Tady postavíme zeď, támhle ohniště a vyložíme to kameny.
Nevím, kde najdeme kameny.
S jedním typem člověka nevycházím.
S někým, kdo nepřikládá ruku k dílu. To nenávidím.
A pokud se na ně nemůžete spolehnout, můžeme mít problémy.
Nick má nápad, jak vylepšit úkryt. Přidáním podpěr na přední část.
Když to dokážeme, získáme víc místa. Oheň rozděláme tady.
Ale to bude muset počkat.
Začíná se stmívat a dochází nám denní světlo.
Musíme rozdělat oheň a potřebujeme dříví. Aspoň díky ohni vyschne.
Byla jsem v Texaské státní gardě. Hodně chlapů mi říkávalo:
„Jseš ženská. Je fuk, co říkáš.“
Tohle nikdy nevyschne.
To je jedna z mých největších obav. Být jediná žena ve skupině.
Ale v týmu je další žena. Díkybohu.
- Dobrý? - Jo, myslím, že to můžeme využít.
Myslím, že být starším člověkem v tomhle prostředí
mi rozhodně dává výhodu, protože toho hodně vydržím.
Být vysoko v horách, ve studeným počasí, být bez jídla.
Spousta mladších lidí nemá takovou psychickou odolnost,
aby se dokázala přemoct a vydržet to.
Nemůžu se dočkat, až zjistím, jak daleko můžu dojít.
- Hele, částečná duha. - No jo, to je duha.
Hned první den dobrá nálada.
Na konci bude poklad...
Pár set metrů na východ od tábora Charlie se tým Delta...
- Za stromy. - ...stěhuje do svého kvadrantu.
Vypadá to otevřeně. Ochrání nás to před větrem.
Najdou místo, které je podle nich vhodné pro tábor.
Podívejte na ten kouzelnej západ slunce.
- Co myslíte? - Je to skvělej nápad.
Jsme outsideři, protože když se tvořily týmy, nás čtyři si nikdo nevybral.
- Nevím, jak to nazvat. - Můžeš s nima...
Střílet na pařezy, ale taky na veverky a králíky.
- Paul je náš lovec. - Já jsem i kuchařka.
Ale ne.
Dawn se vážně vyzná v tom, co tady můžeme využít jako jídlo.
Jsem u námořní pěchoty a Joel je inženýr. Jsme vyvrhelové.
Smějeme se ostatním. Tohle podělali.
Tyhle jsou hotový. Ale musí se zkrátit.
Tito osamělí vlci by obvykle stavěli tábořiště pro jednoho.
Ale s mizícím denním světlem se tým Delta rychle sehrává.
Tady nemáte prostor na to, abyste si sedli a přemýšleli o tom.
Musíte být rychlí.
Pomocí kůlů, které Joel nařezal...
- Vypadají dobře. - Jo.
...a provazu, který Jordan získal z bedny...
Snaž se toho použít co nejmíň.
...vztyčili dvě šikmé vzpěry, které drží plachtu.
Hodně lovím a rybařím, takže se cítím jako doma.
Je obrovská výhoda, že jsem byl v armádě.
Pořád však mají na paměti, že další členové týmu...
- Ne, spodem. - ...můžou kdykoli z týmu odejít.
Jednám cílevědomě a záměrně. Buď mě následuj, nebo jseš proti mně.
- Je tady nakonec... - Dost místa pro všechny?
Začíná to vypadat dobře.
Měl jsem těžký dětství v Kentucky. Byli jsme chudý.
Nevěděl jsem to, všichni byli chudý. Tohle jsme dělali pro přežití.
- Tohle zafunguje jako léčka na veverku. - Jo.
Když jsme nedali maso do mrazáku, v zimě jsme neměli maso. A to nepřeháním.
Urazil jsem dlouhou cestu. Chci vědět, jestli to mám pořád v sobě,
a spojit se se svým dětstvím.
Podej mi sekeru. Vyčistím to tady. Udělej nám místo, kde rozděláme oheň.
V týmu vycházím skoro s každým. Ale mám problém s lidmi, kteří jsou drzí
a opravdu vlezlí a co překračují hranice.
- Čím jsme si tohle zasloužili? - Až začne pršet, bude to na prd.
První den se chýlí ke konci a všechny čtyři týmy postavily základní přístřešky.
Zatímco týmy Alfa a Bravo využily ve svůj prospěch přirozený terén,
týmy Charlie a Delta se rozhodly pro stavby na rovném terénu.
A protože aljašské slunce již zapadá,
s nevyhnutelnými mrazivými teplotami bude možné bojovat pouze ohněm.
Zapálit oheň bude dost náročný.
Začíná se stmívat.
Všechno je promočený. Půda je mokrá a vzduch vlhkej.
V těle nám pumpuje adrenalin a spalujeme hodně kalorií.
- Musíme rozdělat ten oheň. - Musíme bejt rychlí.
Do p*****! Tak jo.
- Hoř. - Týmy Alfa a Bravo...
No tak, bejby.
Zatraceně.
...nepřišli na to, jak tuhle vlhkou hádanku vyřešit.
Srolovala jsem všechen ten mech.
Člověk by myslel, že už nebude tak vlhkej.
- Ani mech, který nasbíral tým Alfa... - Nedokážu to zapálit.
...ani kousky dřeva, které používá tým Bravo, nejsou dost suché a nerozhoří se.
No tak, hoř dál.
Ne, sakra. Udusil jsem to.
Tohle místo je obrovská houba. Nenajdeme tady nic suchýho.
- Víš, jak...? - Jo, proboha.
- Dělej to ze strany. - Jo.
Švihni zápěstím.
S Nickem mám jistý problémy.
Nejsem jenom nějaká ženská, co skončí, až toho bude mít dost.
Jsem tady na dlouhou dobu a doufám, že to vidí.
- Počkej. - Nerozhořelo se to.
- Počkej. - Použij tu bavlnu.
- Tu ze soupravy? - Jo.
Není to proti pravidlům, a tak se tým Charlie snaží zapálit oheň
pomocí vatových koulí z lékárničky jako podpalovače.
- A je to. - A je to.
Tahle hra nemá žádný pravidla, ale to ani přežití v přírodě. Je to totéž.
- Hlavně pomalu. - Jo.
Jde jen o to, abyste byli chytří a využili všeho, co máte k dispozici.
- Věděl jsem, že jsem si vybral dobře. - Jo.
- Máme oheň a úkryt, čéče. - Jo.
- Hned první den, čéče! - Jo.
- První den! - Týmová spolupráce!
Nedaleko odsud přišel tým Delta na stejné řešení.
Mám dobrej pocit z toho, co jsme udělali.
- A je to. - Střecha, oheň...
- Jo. - Jenom za třetinu dne.
Jsme na tom dobře. Tohle bude dobrá první noc.
TÁBOR BRAVO
- Je tu ještě někomu zima? - Snažím se na to nemyslet.
- Jo, vypadá to, že jsme v ******. - Tohle bude problém.
Jsem zmrzlej na kost.
- Spíte? - Ne, samozřejmě že ne.
- Je tady fakt zima. - Jo, fakt se ochladilo.
- Cítili jsi to, *****? - Šíleně se ochladilo. Je mi zima.
Jo.
Aby toho nebylo málo, vypadá to, že mrazivé počasí
není dnes v noci pro hráče jedinou hrozbou.
- Kámo. - Jsou fakt blízko.
TÁBOR DELTA
- Cítíte to? - Jo, cítím to.
Cítím silnej puch. Něco okolo nás šlo.
Aljašští medvědi hnědí tady nejsou pouze běžní...
Myslím, že slyším, jak se něco hýbe.
- Já taky. - ...ale dominují místní krajině.
S neuvěřitelnými dvěma a půl medvědy na 1, 5 km čtverečního má tato oblast
největší počet medvědů na 1, 5 km čtverečního na světě.
Je tam něco ***** velkýho.
Je to medvěd.
- Je tady medvěd. - Dávejte bacha.
Mám v ruce sprej. Rozhodně nespím.
2. DEN
Přichází ráno. Hráči za sebou mají první noc ve svém novém domově na Aljašce.
Noc byla drsná a chladná.
První ráno...
v našem úkrytu.
Všichni se tady navzájem tulíme.
V naší kupoli tři krát tři metry bylo fakt těsno.
- Všichni jsme tak trochu chrápali. - Já nechrápu.
Je mi zima a jsem promočenej.
No, dýcháš vážně hlasitě.
Zním, jako že umírám.
První noc byla fakt drsná.
Moje půlky byly jako dvě kostky ledu. Hůř jsem v životě nespal.
Máte štěstí, že jsem musel jít čurat jenom třikrát.
I když týmy Charlie a Delta v noci zahříval oheň, stejně to bylo náročné.
- Jdeme. - Jsem fakt unavená.
Nespala jsem.
Noc stála za prd. Země je moc nerovná. Neleželo se mi pohodlně.
První noc mi otevřela oči.
V noci je tady fakt tma.
Kolem jedný ráno jsme se všichni probudili promrzlí.
Začal nám skomírat oheň a začalo nám docházet dřevo.
Bylo to drsný. Otevřelo nám to oči. Nejsme tak neporazitelní, jak jsme mysleli.
Tým Charlie dokázal udržet oheň po celou noc.
Celou noc pršelo.
Ale jejich provizorní sběrač vody...
- Je tady úplný prd. - ...dopadl hůř.
Když půjdeme tudy, v bažinách je soutok říček.
Dneska mám největší obavy z toho, abychom našli pitnou vodu,
protože jsme obklopený černýma jezírkama s dešťovou vodou.
To může bejt dobrý místo na lov. Je tam spousta medvědího trusu a jeleních stop.
- Ale je tam voda? - Jo.
- To je nejdůležitější. - Jdeme.
Vyrostl jsem na 250 akrech v domě svýho táty, kde mě naučil, jak přežít.
A u baráku prarodičů jsem skoro každej den lovil.
Byl jsem seržant u mariňáků. Dokážu se přizpůsobit každý situaci.
Jsem odhodlanej. Dal jsem kvůli tomu výpověď. Jsem tady, abych vyhrál.
Tady najdeme vodu.
- Jsem pro. - Jdeme.
Bylo fajn všechny poznat. Jako tým fungujeme skvěle.
- Týmovej duch! - Jo!
Najdeme pitnou vodu pro tým.
Nick je výbornej lovec. Angie miluje rybaření.
Jsem jednou z favoritek.
Mám spoustu praktických zkušeností, aby byl můj tým ještě silnější.
- Máte kelímky? - Jo.
Teď se soustředím na pravidlo tří. Pokud nemáte řádný přístřešek,
vydržíte maximálně tři hodiny. Bez vody přežijete jenom tři dny
a bez jídla tři týdny.
- Co myslíš, Andreo? - Je stojatá.
Musíme získat zdroj pitný vody.
Tam nic nebude.
Pokusím se být tahounem a lepidlem, který udrží tým pohromadě.
- Počkejte. - Copak to tady máme?
- Je to pitná voda? - Nahoře nesmí bejt bobří hráze.
Pili bychom jejich hovínka a dostali průjem.
To zvládnu.
- Počkej. - Pořád ji musíme uvařit.
Tým je zaskočený tím, jak Andrea riskuje.
Je průzračná a je tady proud, takže...
Proudící voda je sice lepší než stojatá, ale stále může představovat riziko
vážné bakteriální kontaminace, nebo dokonce parazitů.
Tady v přírodě je voda velkým rizikem.
Trochu toho vypila. V pohodě. Snad ne tolik, aby jí bylo fakt zle.
Nedostatek rychle proudící vody v okolí je problémem.
Budeme ji muset uvařit.
První noc na Aljašce je za náma.
Přejdeme na jiný místo a zjistíme, co tam je.
Fakt se přesuneme?
Po katastrofální první noci na nerovném terénu a bez zdroje vody v blízkosti...
- Zkusíme na pláži najít lepší místo. - Jo.
...se tým Alfa rozhodne přesunout.
Kořeny pod náma byly dost nepříjemný.
Další den bez vody je ještě víc zpozdí v pravidlech tří pro přežití.
Tři dny bez vody a tři týdny bez jídla. A teď jsme pozadu za ostatními týmy.
Jako každej mariňák umím spoustu věcí. V armádě se naučíte třeba to,
že pokud jste ten, kdo určuje plán, musíte si bejt na sto procent jistý.
Jill pro nás vybrala místo na úkryt. Bylo naprosto neobyvatelný.
Takže můj dnešní plán na zlepšení je převzít vedení.
Měsíc jsem žil venku v dešti a přežil jsem to.
Pokud se nám podaří na příštím místě neležet na zemi, bude to pohodlnější.
Chtěli to hodit na mě. Musím být za svůj tým schopná učinit rozhodnutí.
- Máme všechno, že jo? - Pojďme po stezce.
- To je nejmenší cesta odporu. - Dobře.
Rozhodně v týhle hře nejsem žádná submisivní ženská.
Hraju ji, jak chci.
Jak tým Alfa zkoumá okolí, přes řeku spatří kouř.
Rozdělali oheň.
To jim prozradí, že se protivníkovi podařilo založit oheň, zatímco jim ne.
Výborně. Gratuluju jim. Ale kolik energie přes noc spálili?
- Radši ať je první noc na prd... - Jsme odpočatý.
Vím, že tuhle divočinu zvládnu, protože už jsem zažila horší věci.
Muž, kterého jsem milovala, mě střelil do obličeje pistolí ráže 22.
Naštěstí byl asi pět metrů daleko, takže kulka prošla skrz.
Kéž bych mohla říct, že nic horšího se mi nestalo, ale stalo.
Viděla jsem některé vážně temné stránky lidstva.
Jsem díky tomu neustále na pozoru.
- Tohle vypadá zajímavě. - Není to pořádně vidět. Půjdeme dál?
Děvčata jsou dost odolná.
Sleduju Leeho. Aby se mu nic nestalo.
Tohle je kluzčí než sopel.
Je to nejstarší člen skupiny. Člověk se musí starat o svůj tým.
Po celých 24 hodinách bez vody
hledá tým Alfa nejen nové místo, ale také větší dávku štěstí.
- Slyším vodopád. - Super.
Jo.
- Moc hezký. - To je zvuk hudby.
Pitná voda!
Když našli zdroj pitné vody, dává smysl poblíž něho rozbít tábor.
- Jo? - Pojď se na to podívat.
Na obou stranách jsou říčky.
Na obou stranách máme vodní zdroje.
Země není rovná, ale když budeme spát s hlavou nahoře stejně jako včera...
Není to ideální, ale copak tady je něco ideálního?
To není. Kde je Lee? Lee?
Lee!
Snažím se Leeho pochopit. Zatím mi přijde, že chce být víc o samotě.
Přijde mi, že je ve svým vlastním malým světě.
Lee je trochu jako já. Rozhodně jsem vůdčí typ. Bejt ve skupině je pro mě těžký.
Pro něj je to možná taky těžký.
Po dlouhé chladné noci si tým Bravo dává přestávku od rozdělávání ohně.
- Přesně tohle potřebujeme. - A hledá jídlo.
Mám pro vás borůvky.
Zatímco Brian a Corey sbírají borůvky, Javier a Tim prozkoumávají pláž.
- Tady to je hluboký. Chce to mělčí část. - Jo.
- Hledáme jenom kraby a tak? - Hledáme cokoli, co je jedlý.
Naposledy jsem jedl v civilizaci před zhruba 24 hodinama.
Našli jsem různý druhy mořských řas, který tady zůstaly po odlivu.
- Chutná to čistě a svěže. - Jo. Ale rád bych maso.
Máme tady jezírko. Tam většinou uvíznou mrchožrouti.
Musíš zaklepat na skořápku.
Když ji neotevřu rukama, zvíře je živý.
Ve svým životě se nacházím na křižovatce.
Hodně lidí ví, že chtějí bejt doktorem nebo právníkem nebo tak.
To bohužel nebyl můj případ.
Tohle jsem nikdy nedělal. Jsou jedlý?
Některý experti tohle snědli a zemřeli.
Něco ti ukážu. Sleduj. Kmen Tlingitů jsou lidé přílivu a odlivu.
Když je odliv, mají prostřený stůl.
- Každý z nich dají pusu. - A ochutnají?
Ne. Dáš jim pusu a shromáždíš je.
Pokud ti do 30 minut až hodiny ztuhnou rty, nejsou jedlý.
Když už to máš v těle, máš 50 % šanci, že zemřeš.
Dneska bych je tady nechal. Pořád máme zásoby tuku. Zítra možná změníme názor.
Už jsem si to rozmyslel. Začnu je sbírat a každý z nich budu dávat pusu.
Po rozhovorech s nima mě překvapuje jejich nedostatek zkušeností.
Ale během týhle hry nemusíte nutně skončit v týmu,
ve kterým jste začali. Na to nezapomínám.
Javier dělá dobrý a jasný rozhodnutí, který nám zajistí bezpečí.
Ale teď nemáme žádný jídlo. A nemůžeme vařit, protože nemáme oheň.
Jsem dobrej v tom, že se umím podřídit a že znám svý místo.
Ale jakmile začne chybně rozhodovat, promluvíme si spolu.
Vypadneme z týhle ♪ pláže a rozděláme oheň.
Tým Delta se zatím ukazuje jako důstojný protivník aljašského prostředí.
Rozdělali oheň.
Našli blízký zdroj vody, kterou můžou vařit, aby se dala bezpečně pít.
Nejlepší část na probuzení, obyčejná horká voda.
Pokračují v zajišťování úkrytu
a stejně jako ostatní týmy myslí i oni na hledání potravy.
Tým se za tím účelem rozdělí. Jordan se vydává hledat jeleny.
Přesně tohle hledám. To vypadá jako otisk kopyta.
Paul jde jen pár metrů, aby zkontroloval nastraženou past
Určitě tady něco bylo.
Sakra. Na chvíli jsem ho ulovil.
Znovu to nastražím. Snídaně holt nebude.
Možná oběd.
Ačkoli Paul vyjde při hledání lapené zvěře naprázdno,
učiní další objev, který svědčí o tom, že jiné zvíře je...
- Jo. - ...naživu a blízko.
Medvědí trus? V noci jsem něco v táboře cítil. Mohl to být medvěd.
Je tady hodně medvědího trusu a zápachu, takže medvědi tudy rozhodně chodí.
Snažil jsem se určit, kde jsou ostatní týmy, ale nevidím moc kouře.
- V pohodě, ať si klidně zmrznou. - Jo.
- Jako první vystřelí světlice. - To je pro nás dobře.
Jsem z prasečí farmy východně od Indianapolisu.
Jako dítě jsem lovil, rybařil a používal pasti. Kdybych měl identifikovat
svou superschopnost, pokud jde o přežití, je to schopnost pracovat v týmu
a pěstovat kamarádství. I v těch nejtěžších situacích.
- Mám dvě velký! - Výborně. Božínku. Jo!
- Máš něco? - Jo, ležela tady.
V roce 2016 jsem přišel o mámu. Zabila se. A od tý doby
mám chuť se vystavovat zkouškám. Na její památku a počest.
- Potřebujeme jenom dalších 100. - Jo, jenom pár plnejch hrstí.
Tým Delta jako první tým uvaří a sní první skromné jídlo v podobě vařených mušlí.
Ať nám nevystydnou.
Se zajištěným jídlem, vodou a ohněm se zdá, že tým Delta jde do vedení.
Pojď, Jordane! Je čas na jídlo.
- Už jíme. - Jo.
Hele, mám tam borůvku.
- Tys ještě borůvku neměl, viď? - Ne, ale zasloužila sis ji.
Jste tak milí.
Mezi outsidery se cítím jako doma. Vyrostla jsem na vesnici s 25 obyvateli.
Dětství jsem strávila na koni v horách. Umím lovit a sehnat si potravu.
V divočině jsem trávila tři, čtyři měsíce v kuse sama.
Nejradši jsem v lese. Okolo lidí tak moc ráda nejsem.
Ale doufám, že zapadnu do týmu, protože chci vyhrát.
Na 110 % procent tuhle hru vyhraju.
Myslím, že žádný jiný tým si teď nehoduje jako my.
Obloha signalizuje, že bude pršet.
Ale naši hráči neví, že během tohoto ročního období
je běžné, že dešťové přeháňky trvají až týden v kuse.
V táboře Charlie...
je nalezení skutečně pitné vody to poslední, na co všichni myslí.
Celej den zvracím.
Právě jsem pomáhala se stavbou našeho úkrytu, když zničehonic
začalo moje tělo odmítat jakýkoli jídlo nebo vodu.
Nemám to pod kontrolou.
Bože, nemůžu dýchat.
Ale ne.
Moje tělo mi říká, že něco není v pořádku.
- Tahle voda je pitná. Možná ti prospěje. - Ne, teď ne.
Je to už několik hodin a zvracení, které Andreu postihlo,
stále nepřestává.
V táboře Bravo se tým dál soustředí na rozdělání ohně.
To je pro nás teď nejdůležitější.
A tak se spoléhají na nového vůdce týmu, Javiera.
Jsou jedním ze dvou posledních týmů bez ohně a morálka je špatná.
Bez ohně jsme v ******.
Tohle místo je na prd.
Všechno je promočený. Tenhle ostrov mi může políbit zadek.
Je to vážně k *******.
Když vidíš další oheň. Všichni máme stejný podmínky.
Co udělali, co my ne? Co mají?
Mají sušší dřevo? Jsou lepší než my? Kdo ví?
Člověk chce zůstat pozitivní a optimistickej, ale jsem taky realista.
Bez ohně nebudeme mít jídlo, teplo a noci budou stát za starou belu.
Prohráváme.
- V táboře Bravo je teď vážný ticho. - Jste fakt pozitivní.
Připravíme si pořádný množství troudu.
Javier je dobrej chlap, ale příšernej vůdce.
- Dělej to dál, prosím. - Chce všemu velet. Je to na prd.
- Zkus na to použít sekeru. - Kámo.
Hej, lidi? Rambo?
Víme, co musíme udělat.
Nepotřebujeme matku, co nás kontroluje každejch 10 vteřin.
Hej, lidi?
Hej, je tady někdo?
Javier ví asi víc než my všichni dohromady,
ale je neskutečná osina v zadku.
- Do západu slunce zbývá pouze hodina. - No ty kráso, lidi.
- A Javier učiní pokrok. - Hej, pomůžete mi?
- Jo. - Potřebujeme palivo.
- Rozdělal jsi oheň? - Ano.
- Jo, *****! - Výborně.
Jo, tohle všechno mění, kámo. Morálka je na vzestupu, *****!
Všichni jsou šťastnější.
Bez ohně bych to zvládnul už jenom dva dny.
- Potřebujeme palivo, aby oheň nevyhasnul. - Jo, hlavně klid.
Nejsem si jistá, co se to děje,
ale za těchhle podmínek to bude jenom horší a horší.
- Ne. - Nechci vás táhnout ke dnu.
- Netáhneš. - To nechceš.
- Ne. - To fakt nechceš.
Nechci. Nevím, jestli to zvládnu přes noc. Budu mimo stan zvracet.
Moje tělo odmítá jakýkoli jídlo nebo vodu.
Ale nejsem někdo, kdo se vzdává.
Bude se to postupně zhoršovat. Nečekala jsem, že budu mít tak prudký zvracení.
Něco není v pořádku. Nezbývá mi nic jinýho než to vzdát.
Tohle je na nic, čéče.
Můj tým je zklamanej, ale neudělala bych to, kdyby to nebylo naprosto nutný.
Dáte jim co proto.
Zlomila mi srdce, ale doufám, že je v pořádku.
Andrea byla skvělá. Určitě nám bude chybět.
Sice máme o jednoho strávníka míň,
ale taky máme o jeden pár rukou míň na práci v táboře. To nám ublíží.
Andrea byla skvělá, ale podle mě nechápala, do čeho vlastně jde.
- Buďte silný. - Jo, zvládneme to.
Už dlouho trénuju wrestling. Vídám to často. Chtít skončit je jako nemoc.
Věci, ke kterým se zavážete: manželství, přátelství, vztahy.
Zbabělci jsou nejhorší.
Skončit je napoprvý těžký. Ale pak je to už snadný.
A pak ještě snadnější.
Celej život je to snazší a snazší. Takový lidi jsou příšerný.
Když přede mnou něco vzdáš, vím přesně, jakej typ člověka jseš.
A nerad to říkám, protože tohle není pro všechny.
Ale takhle skončit je dost na prd.
Andreu jsem chtěla do týmu, a teď je pryč.
Jestli budu v týmu jediná ženská, jaký to bude? Budou mě ignorovat?
- Ačkoli nevědí, kdo nebo z jakého týmu... - My jsme pořád čtyři, děvky!
...Andreina světlice signalizuje všem táborům,
že se první ze 16 hráčů rozhodl ukončit hru.
- Hele? - No?
- Viděl jsem světlici. - Cože?
Jo. Je nás o jednoho míň.
I když to zbývající hráče přiblíží k vítězství...
Nechci mít radost, ale mám.
...také jim to připomíná, jak náročná cesta je ještě čeká.
Jak mi včera mrzl zadek, říkal jsem si, že nemůžu skončit první.
Za pouhé dva dny se aljašské prostředí ukázalo být největší výzvou jejich životů.
V těchhle sračkách nemůže nikdo přežít 45 dní.
Tohle nikdo nedokáže. Nikdo.
Netuší, že aljašské prostředí není tou nejtěžší částí této hry.
Týmy se ještě navzájem nepotkaly.
Žádný pravidla nejsou. Můžeš jim podpálit celej tábor, *****.
- Bože. - Je tam? Měli jsme takový štěstí?
- Pusť mě, vole! - Nejde o přežití, ale o to, kdo je horší.
Chceš jít domů. Dostaneme se tam, zmrzneme a půjdeme domů.
- Vy sobecký ******* hajzlové! - Vystřelím světlice.
Vrazím ti tu svojí do ******!
- Ať trpí. Umrzneme tady k smrti. - Každej den krvácím, zatraceně.
Ukradli nám věci! Všechno je pryč!
- Jde sem! - Kradou mý krámy!
Ta kráva běží k voru!
- Uřízneme jim hlavy. - Jo, *****.
Překlad titulků: Jakub Doležal