‫תדחוף אותי פנימה?‬
‫אני רוצה את השרשרת שלי בחזרה.‬
‫ואני באתי לתת לך אותה.‬
‫תעלי. אקפיץ אותך למחנה שלך.‬
‫רויאל.‬
‫רויאל, לאן אתה לוקח אותנו?‬
‫רויאל!‬
‫תן לי לרדת, רויאל.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫רויאל! אני רוצה לרדת. מיד!‬
‫עצור! אמרתי לך לעצור!‬
‫תחזיר לי את השרשרת שלי.‬
‫אני לא יכול. הכנסתי אותה למלחצי-שולחן ומחצתי אותה.‬
‫ואת רוצה לדעת מה קרה? כלום.‬
‫מה דעתך על זה? האבן שלך היא רק אבן מזוינת.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫את חושבת שאת מתקרבת למשהו אבל את לא.‬
‫באבן הזאת יש מינרל ויש עוד כמוהו בשטח שלך.‬
‫אני חושבת שזה והבור מחוברים‬
‫ואני חושבת ששניהם קשורים לזמן.‬
‫אני חושב שאולי שניהם הם הזמן איכשהו.‬
‫שתקי!‬
‫הזמן הוא מימד, נכון? כמו אורך, רוחב, גובה.‬
‫אנחנו יכולים לראות אותם, לגעת בהם.‬
‫- אז למה לא בזמן? - לא אכפת לי.‬
‫דברים מדהימים יצאו תמיד מהאדמה, רויאל.‬
‫- ואולי זה רק עוד... - לא אכפת לי.‬
‫אמרתי לך שאסור למשפחה שלי לדעת על זה. אמרתי לך.‬
‫נסעת בזמן! זה מדהים.‬
‫למה אתה לא יכול לספר להם?‬
‫כי הם לא יבינו!‬
‫למה הם לא יבינו?‬
‫תתרחקי מהמשפחה שלי‬
‫או שאני אהרוג אותך!‬
‫אני אעשה דברים מופלאים, דברים מופלאים.‬
‫לא!‬
‫אני הולכת לעזור לאנשים, רויאל.‬
‫רויאל.‬
‫רויאל!‬
‫אל תשאיר אותי כאן!‬
‫המרעה המערבי‬
‫היי, קירקלנד. סליחה שאני מפריעה לך.‬
‫זה בסדר, ג'וי. מה קורה?‬
‫אני מוכנה לבצע מעצר בתיק טילרסון.‬
‫באמת? יופי. מי?‬
‫פרי ורט אבוט.‬
‫אוי...‬
‫טרוור נראה לאחרונה ב"פיט בר".‬
‫הפתולוג אמר שהוא אכל המבורגר,‬
‫וזה מה שאחיו אמרו שהוא הזמין שם.‬
‫שוטף כלים יעיד שהוא ראה את פרי אבוט במגרש החניה של הבר‬
‫מכסח לטרוור את הצורה בלילה ההוא.‬
‫פרי ואחיו רט הסיעו את הגופה‬
‫אל קצה השטח שלהם והעלו אותה להר.‬
‫האליבי היחיד שלהם הוא זה של זה ושל הוריהם ששיקרו.‬
‫מאוחר יותר באותו לילה ירד גשם חזק.‬
‫לכן הגופה והזירה היו נקיות כל-כך.‬
‫טוב. לא יהיה כיף להעמיד לדין את בני אבוט.‬
‫אבל כל הכבוד, ג'וי.‬
‫יש דבר אחד שלא לגמרי מסתדר.‬
‫מה?‬
‫הפתולוג אמר שטרוור היה מת רק שמונה שעות כשאיימי מצאה אותו.‬
‫מה שקרה, כידוע לך, ארבעה ימים אחרי הקטטה ב"פיט בר".‬
‫אז פרי לא הרג אותו בקטטה במגרש החניה?‬
‫הוא הרג אותו.‬
‫הפתולוג טועה.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫לא.‬
‫גם לי יש בחירות בקרוב. אני לא יכול לגעת בזה.‬
‫ואם היית חכמה גם את לא היית נוגעת בזה.‬
‫לילה טוב, ג'וי.‬
‫אפשר עוד תמונה בשני צבעים?‬
‫בסדר, בואו.‬
‫למה סבא ישן על הספה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוא בטח לא הצליח להירדם.‬
‫מה?‬
‫כולם במשפחה הזאת מסתירים דברים זה מזה.‬
‫זה...‬
‫די קשה להסביר דברים,‬
‫או לדבר עליהם.‬
‫לפעמים אנחנו מסתירים דברים ממי שאנחנו אוהבים,‬
‫כי אנחנו לא רוצים לפגוע בהם.‬
‫גם אי ידיעה פוגעת.‬
‫טוב.‬
‫שניים בבקשה.‬
‫- היי, איימי. - היי.‬
‫פרי.‬
‫היי, ג'וי.‬
‫אלוהים הרחום מכולם...‬
‫אנו מודים שחטאנו נגדך במחשבה, מילה ומעשה.‬
‫לא אהבנו אותך בכל לבנו.‬
‫לא אהבנו אחרים כפי שאתה אהבת אותנו.‬
‫אנחנו באמת מצטערים.‬
‫ברחמיך, סלח על מה שהיינו.‬
‫שלום האלוהים יהיה איתכם.‬
‫וגם איתך.‬
‫תנו לשכנכם סימן לשלום.‬
‫שלום עליך.‬
‫- שלום עלייך. - גם עלייך.‬
‫- שלום עליך. - גם עלייך.‬
‫כן. בוקר טוב. תודה.‬
‫מצטער שאיחרתי.‬
‫בסדר. אז יש לנו כמה אורחים היום.‬
‫כולכם מכירים את שריף ג'וי הוק.‬
‫רציתי לקבל בברכה אותה ואת משפחתה לכנסייה שלנו.‬
‫ג'וי, תקימי את משפחתך ונישא תפילה לכבודכן.‬
‫פרנק?‬
‫אנו מבקשים את ברכתך, אלי, על שריף ג'וי.‬
‫ואנחנו מודים לך על שנות השירות שלה באזור הזה.‬
‫ולמרות שכולנו חוטאים, אלי, אנו יודעים שאיש אינו חומק ממנו,‬
‫אז אני רוצה לשאת תפילה מיוחדת על שפחתך ג'וי הוק‬
‫ועל חברתה מרת'ה.‬
‫כיוון שטקס הנישואים הוא איחוד בין גבר לאישה,‬
‫אנו נותנים אותן לך ואנו מבקשים‬
‫שהיא תבטח בטובו ובצדקתו של האל.‬
‫בואו נאכל מסעודת האל.‬
‫בבקשה. תישארי.‬
‫גופו ודמו של קורבן בנך,‬
‫ברך את הלחם והיין האלה.‬
‫דם המשיח נשפך למענך.‬
‫גופו של המשיח.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫שלום.‬
‫תראה לו.‬
‫מצטער שלא התקשרתי מראש. לא הייתי בטוח שתעני.‬
‫עזבת בלי להגיד כלום.‬
‫אנחנו יכולים לצאת להליכה אולי?‬
‫הם מהחצר שלי?‬
‫כן, מצטער.‬
‫אלוהים.‬
‫תראה, אני אוהבת כל שנייה שאנחנו יחד,‬
‫וכשהתעוררתי הבוקר הייתה לי הרגשה פראית, כאילו זהו זה.‬
‫זה מי שאני רוצה להיות איתו. אבל...‬
‫אבל אני רוצה לחיות את חיי ואני לא רוצה לחיות כאן.‬
‫גם אני לא. נוכל לעשות את זה...‬
‫אמרת לי בגיל 17 שתעזוב את החווה. לא תעזוב עכשיו.‬
‫אוכיח לך את זה.‬
‫- מיד אחרי הרודיאו נעזוב. - אלוהים.‬
‫לא! כי המשפחה שלך תמשוך אותך חזרה שוב ושוב.‬
‫וזה בסדר גמור.‬
‫אבל אם זה ככה לא אוכל להיות איתך.‬
‫אז תגידי לי מה את צריכה.‬
‫- אתה לא שומע את מה שאני אומרת. - מה את אומרת?‬
‫אתה מחפה על פרי?‬
‫הוא הרג אותו?‬
‫לא.‬
‫לא, לא היה לו שום קשר לזה. גם לי לא.‬
‫אם אתה מתכוון לשקר בעניין הזה,‬
‫אז אני לא יודעת מי אתה.‬
‫זין! לעזאזל.‬
‫היי. שלום. לוק?‬
‫כן. אתה על רמקול. אימא שלי איתי.‬
‫מה שלום ויין היום?‬
‫הוא לא יכול לזוז, לא יכול לדבר ולא יכול לאכול לבד, אז לא טוב.‬
‫אני מצטער.‬
‫אנחנו מנסים להתכונן לרע ביותר.‬
‫הטיוטה האחרונה של הצוואה של ויין מונחת לפניי.‬
‫אני מסתכל עליה עכשיו.‬
‫טוב. מה כתוב בה?‬
‫אם ויין ימות, הוא רוצה שהשטח והאחזקות, הכול,‬
‫יעברו לאחיך בילי.‬
‫היי. זאת פטרישה.‬
‫כן. שלום.‬
‫- מזמן לא דיברנו. - כן.‬
‫- אלה נסיבות קשות. - כן.‬
‫ובכל זאת, זה מפתיע.‬
‫אני יודע. הצוואה לא סופית, אבל הרצונות של ויין ברורים.‬
‫אנחנו מבינים. נשמח לראות את הטיוטה האחרונה.‬
‫אני יודעת שהיא לא מאושרת. תוכל לשלוח לנו העתק?‬
‫- כן. - היום.‬
‫תודה. היה טוב לדבר איתך שוב.‬
‫- זהו זה. - סליחה.‬
‫ענייני עבודה. היי, ילדה.‬
‫בדקתי את דוח הפתולוג ו...‬
‫בואי נלך לארגז החול.‬
‫כן. בואי.‬
‫אני מצטערת. החקירה הזה מטריפה אותי ואני...‬
‫אני קרובה מאוד לפענח את הרצח‬
‫והכול מסתדר מלבד הדוח הזה.‬
‫תפסיקי.‬
‫לא אכפת לי מהחקירה הארורה הזאת.‬
‫הרגשתי כמו בובה שם.‬
‫נגררנו לתוך זה...‬
‫אני צריכה את תמיכתך. הקמפיין הזה. החקירה...‬
‫אם ניצחון בקמפיין דורש השפלה של משפחתך,‬
‫אני לא רוצה לתמוך בו.‬
‫בסדר.‬
‫אני אטפל בעורך הדין. זה ייעלם.‬
‫בילי לעולם לא ידע.‬
‫זה לא סופי. הצוואה לא מחייבת.‬
‫אני לא יודע.‬
‫מותק, בילי לא כשיר.‬
‫- אתה כן. - בסדר.‬
‫- אתה כן, אתה כן. - כן, זה נכון.‬
‫איעדר לכמה ימים בלבד, עד שנסדר את התשלומים.‬
‫- אהיה באספן, לא רחוק. - זה בסדר.‬
‫מה? אוי, אל תלכלך אותי.‬
‫אם תלכלך אותי אכעס נורא. -לא אלכלך.‬
‫בסדר. מספיק.‬
‫- אני אוהב אותך. - אתה בן חמש?‬
‫שניים.‬
‫זה כל כך יפה.‬
‫אצוד איל קורא בשביל אבא.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫בסדר.‬
‫היה היה פעם, לפני זמן רב,‬
‫אסטרולוג צעיר.‬
‫הוא היה מתהלך על האדמה,‬
‫מביט בשמיים,‬
‫מתפעל מתנועת השמיים.‬
‫עיניו היו מקובעות תמיד על מה שהיה מעליו,‬
‫במידה כזאת שלעתים קרובות‬
‫הוא מעד בהליכתו.‬
‫יום אחד,‬
‫מעד האסטרולוג הנופל‬
‫ונפל לתוך באר.‬
‫מהר מאוד אימו, שהייתה אישה מבוגרת וחכמה,‬
‫מצאה אותו בתחתית הבאר.‬
‫והיא אמרה לו,‬
‫"נו,‬
‫"איך אתה מצפה לדעת מה יש בשמיים‬
‫"אם אינך יכול לראות מה נמצא לרגליך?"‬
‫לעזאזל!‬
‫ראית את סבתא שלך בסביבה?‬
‫לא. לא מאז שהיינו בכנסייה.‬
‫אולי היא לקחה את הכלבים לנחל.‬
‫כנראה.‬
‫אתה רוצה כריך?‬
‫לא, תודה.‬
‫אלך לראות איפה היא.‬
‫הגעת.‬
‫בסדר.‬
‫ססיליה.‬
‫כן?‬
‫אני יכול להיכנס?‬
‫אני רוצה להיות לבד.‬
‫מה את עושה?‬
‫את בסדר?‬
‫היי...‬
‫את זוכרת שנסענו לחגיגות היובל?‬
‫זה היה לפני פרי, נדמה לי.‬
‫מצאתי לנו דרך מיוחדת, כי רצית לנסוע בכבישי נוף.‬
‫החזקת את המפה בחיקך.‬
‫אמרת כל הזמן שזאת לא הדרך הנכונה.‬
‫ואני אמרתי, "אל תדאגי, הכול בסדר".‬
‫הלכנו לאיבוד לגמרי.‬
‫לא הסכמת לשאול איך לנסוע,‬
‫אבל מצאת את הדרך הנכונה, הבאת אותנו לשם‬
‫ומעולם לא אמרת מילה על זה.‬
‫הייתי אבוד בלעדייך.‬
‫זאת האמת לאמיתה.‬
‫אני פשוט... אני פשוט באמת צריכה להיות לבד.‬
‫בסדר.‬
‫צדקת לגבי המרעה המערבי, אבא.‬
‫אין לי כסף, אין לי בגדים, אין לי מקום.‬
‫זה לא עניינך מה קרה. התפקיד שלך הוא לשלוח כסף.‬
‫אין לנו למוטריג'ין במלאי. תסתדרי עם התרופה הגנרית?‬
‫בטח, ג'ניפר. מה שמתאים לך, זה רק המוח שלי...‬
‫חדר 210.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫לא, לא, לא, מיד.‬
‫אני לא אומר שזה לא קרה.‬
‫אני רק... המשפחה שלנו עברה דברים קשים,‬
‫אבא שלי נתון ללחץ רב...‬
‫הוא נתון ללחץ?‬
‫מי אשם בזה? הוא גרם לצרות.‬
‫אני מדברת על רצח, פרי. ניסיון רצח, אתה לא יכול להצדיק את זה.‬
‫אני רק מנסה...‬
‫אבא שלך התחרפן, פשוט מאוד. היית צריך לראות. עיניו היו פראיות.‬
‫אפשר לקבל עוד קפה בבקשה?‬
‫לא אהיה מופתעת אם זה מה שקרה לטרוור.‬
‫הבחור עשה או אמר משהו שהדליק משהו‬
‫ואבא שלך התחרפן.‬
‫- האם את רוצה עוד קצת... - כן, כן, כן.‬
‫לא. תודה.‬
‫אני יודעת שזה בטח קשה לך,‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫אני מבינה אותך.‬
‫אנחנו על אותו גל, נכון?‬
‫כן.‬
‫נכון.‬
‫בגלל זה אני מנסה לעזור לך.‬
‫יש דברים שקורים שקשורים אליך.‬
‫והם קשורים אליי.‬
‫והם קשורים לרבקה.‬
‫אני יודעת שקשה להשלים עם אפלה כזאת במשפחה שלך,‬
‫אבל זה חשוב. חשוב שתשלים עם זה.‬
‫כלומר, אם רויאל ינסה לעשות את זה שוב...‬
‫אני חסרת אונים. מה אני אמורה לעשות?‬
‫- את לא... - אבא שלך נתן לי למות.‬
‫זה היה מחריד,‬
‫אבל זה היה...‬
‫זה היה משחרר.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫הייתה בזה צלילות.‬
‫זה מה שזה היה, צלילות.‬
‫וזאת, זאת ההתחלה החדשה‬
‫והדבר הטוב ביותר לעשות, הדבר הטוב ביותר לעשות,‬
‫יהיה ללכת לשריף ולספר לה הכול.‬
‫רויאל הרג את טרוור.‬
‫ראיתי אותו נפטר מהגופה. ראיתי את זה במו עיניי.‬
‫אז או שאתה תעשה את זה או שאני אעשה את זה.‬
‫תשתקי.‬
‫- נספר הכול. - תשתקי.‬
‫תשתקי עכשיו.‬
‫נספר הכול לשריף.‬
‫אל תערבי בזה את המשטרה.‬
‫אני אטפל בזה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫ידעתי שיעזור לי לפגוש אותך, פרי.‬
‫ידעתי.‬
‫זאת התחלה חדשה.‬
‫האם זה מוות?‬
‫אז מה?‬
‫זה זמן, בילי.‬
‫זה כל הזמן.‬
‫הוא פשוט יושב שם ומחכה לנו.‬
‫יש דפוס חוזר לכל מה שקורה כאן.‬
‫הוא נעשה ברור יותר בכל יום.‬
‫ולאט אבל בטוח‬
‫הדפוס החוזר הזה מזיז את הכול לכיווני.‬
‫- תביא כוסות, רט? - כן.‬
‫ארוחת הערב מוכנה.‬
‫אבינו היקר...‬
‫מה, פרי?‬
‫הודיתי.‬
‫הודית? במה היית צריך להודות?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫השארתי מכתב לשריף.‬
‫לקחתי עליי את האשמה בכול.‬
‫כל השאר פטורים.‬
‫היי.‬
‫פרי. אחרי כל מה שעשינו כדי להגן עליך.‬
‫לקחתי עליי את האשמה כדי להגן עלייך.‬
‫כדי להגן על כולם. כולכם בטוחים עכשיו.‬
‫אין לדעת מה השוטרים ימצאו עכשיו, כשהם יודעים שמדובר בנו.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫- תעלי למעלה. - לכי עכשיו!‬
‫לך תזדיין!‬
‫- אולי ההורים שלנו מוגנים. - לא.‬
‫אבל השריף יודעת שיצאנו מהבר הזה יחד!‬
‫אין לך מושג על מה ויתרתי כדי להגן עליך.‬
‫- אני מצטער. - אל תגיד לי שאתה מצטער.‬
‫לא פלא שרבקה עזבה אותך. חתיכת חרא אנוכי שכמוך.‬
‫אתה הסיבה לכך שלאיימי אין אימא!‬
‫הוא לא התכוון לזה. אל תכעס בגלל זה!‬
‫לא, אבא. לא!‬
‫קדימה. תפוס אותו.‬
‫- תפוס אותו. - אני לא יכול להמשיך להיאחז בה.‬
‫- פרי. - בוא הנה, אתה...‬
‫לא!‬
‫רויאל!‬
‫בוא הנה!‬
‫תוריד אותו.‬
‫- אתה בסדר? - כן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא, פרי.‬
‫- קדימה, רט. - תניח את זה.‬
‫אתה רוצה את זה?‬
‫קח ותתקע את זה! קדימה, בן זונה.‬
‫- זה עדיף לנו. - אתה רוצה להרוג אותי?‬
‫- פרי. - עשיתי את זה בשביל אבא!‬
‫מה?‬
‫עשיתי את זה בשביל אבא. אוטום התכוונה לספר לשריף.‬
‫- מה אמרת? - אוטום הולכת למשטרה.‬
‫- לספר להם מה? - היא הולכת לספר להם‬
‫שניסית להרוג אותה ושהיא ראתה אותך עם גופתו של טרוור.‬
‫כמה פעמים אמרתי לך להתרחק ממנה?‬
‫כמה פעמים אמרתי לך?‬
‫הצילו.‬
‫איימי.‬
‫תרגום כתוביות: רונה ארבל‬
‫"בקרת כתוביות שקד הרטמן"‬