‫לפני תשעה חודשים‬
‫סניור טילרסון.‬
‫מצאנו משהו.‬
‫זאת אבן.‬
‫תראה...‬
‫איפה מצאת אותה?‬
‫בערך קילומטר וחצי מכאן.‬
‫ליד המרעה המערבי של משפחת אבוט.‬
‫ראית אותה פעם?‬
‫פעם אחת...‬
‫כילד...‬
‫אם תמצא עוד כאלה‬
‫אני רוצה שתביא אותן אליי מיד.‬
‫הבנת?‬
‫תשאיר אותה כאן.‬
‫צא מכאן.‬
‫המרעה המערבי‬
‫- מאט? - כן, אני כאן.‬
‫לקחת את אבזם החגורה של טרוור מהשולחן שלי?‬
‫לא. למה? הוא איננו?‬
‫כמה זמן נראה לך שרויאל הסתובב אמש סביב המשרד שלי?‬
‫אני לא יודע. עשר דקות?‬
‫רגע, את חושבת שהוא לקח אותו?‬
‫לא כדאי להשאיר ראיות...‬
‫אני יודעת, מאט! אני יודעת.‬
‫השער שם שבור.‬
‫זה השער שלוק דרס?‬
‫כן, אני צריך לשלוח לו את החשבון.‬
‫אולי תחכה עד לאחר הלוויה.‬
‫שריף‬
‫הדרך שבה הבאת אותנו היא הדרך היחידה לכאן?‬
‫זאת הדרך היחידה שאני מכיר.‬
‫צפידת המוות כבר נעלמה, אז הוא בטח כאן כבר די הרבה זמן.‬
‫אבל אין צחנה.‬
‫זאת פציעה רצינית בגרון.‬
‫בעלי חיים אולי?‬
‫גריזלי? אולי פומה?‬
‫לא, הוא היה הופך לארוחת בוקר.‬
‫אולי הוא נפל?‬
‫על הגרון שלו?‬
‫ומאיפה?‬
‫טוב...‬
‫אין סימן לכך שטרוור או מישהו אחר הגיעו לכאן מהיכן שהוא.‬
‫רויאל, זה השטח שלך?‬
‫לא, הוא של לשכת ניהול הקרקעות. השטח שלנו נגמר בשורת העצים בתחילת השביל.‬
‫מה את חושבת?‬
‫אני חושבת שיש לנו חקירה, רויאל.‬
‫איפה רט?‬
‫בעיר ב"טיילורז". עושה סידורים.‬
‫סע ל"טיילורז", שים עין על רט‬
‫בסדר.‬
‫בטח לא חשבת שתהיי גיבורה היום, נכון?‬
‫את גיבורה בעיניי.‬
‫אני רק צריכה‬
‫לשאול אותך כמה דברים, כדי להיות בטוחה שקיבלנו את כל המידע.‬
‫סליחה, את רוצה קפה? הכנתי קנקן.‬
‫ויש לנו גם... מה הכנת?‬
‫רוצה קצת עוגת בננות?‬
‫אני אלרגית לבננות.‬
‫- את אלרגית לבננות? - כן.‬
‫- מה יקרה אם תאכלי בננה? - אקבל הלם אנאפילקטי.‬
‫אז איימי, טיילת, מצאת את טרוור,‬
‫רצת הביתה, סיפרת לסבא שלך. סבא שלך הזעיק אותי.‬
‫- הבנתי נכון? - כן. נראה לי.‬
‫מתי בפעם האחרונה טיילת בשביל הזה?‬
‫לפני כמה ימים.‬
‫היא הולכת בו כל הזמן.‬
‫סליחה, פר, אם לא אכפת לך, אני צריכה לשמוע את זה ממנה.‬
‫הבחנת במשהו יוצא דופן בפעם האחרונה שהיית שם?‬
‫כמו מה?‬
‫עקבות.‬
‫אנשים. אשפה.‬
‫אלה דברים יוצאי דופן?‬
‫טוב.‬
‫לא, לא ראיתי כלום.‬
‫אז אשאל אותך משהו אחר.‬
‫את זוכרת שלפני כמה לילות לוק ובילי טילרסון באו לבקר?‬
‫כן.‬
‫ראית את לוק ובילי?‬
‫הם התנהגו מוזר.‬
‫- הם היו שיכורים. - כן.‬
‫ו...‬
‫מי עוד היה אז בבית, את זוכרת?‬
‫אבא שלי.‬
‫וסבתא שלי ישנה, אבל היא ירדה לקחת אותי.‬
‫גם סבא שלך היה כאן?‬
‫כן, הוא היה במיטה. היה מאוחר.‬
‫הוא ישן?‬
‫כן, אני חצי מת אחרי 21:30.‬
‫הוא יכול לישון גם בזמן טורנדו.‬
‫מה עם דוד רט? הוא היה כאן?‬
‫לא.‬
‫לא, הוא לא היה כאן.‬
‫את יודעת איפה הוא היה?‬
‫לא,‬
‫אני לא יודעת איפה הוא היה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה רבה.‬
‫איימי, בטח תצליחי לשכנע את אביך‬
‫לוותר לך על המטלות היום. תעשו משהו נחמד.‬
‫נוכל לצפות בסרט עם סבתא?‬
‫- אין בעיות מצדי. - בטח, מותק.‬
‫את יודעת,‬
‫לא רציתי להגיד את זה ליד איימי,‬
‫אבל...‬
‫רט היה עם בחורה באותו הלילה.‬
‫אתה יודע עם מי?‬
‫לא.‬
‫אני לא יודע.‬
‫טוב. טוב לדעת.‬
‫- הוא יודע על הגופה? - למה?‬
‫אני סקרנית.‬
‫לא הצלחנו לתפוס אותו בטלפון.‬
‫רוי, תלווה אותי לטנדר?‬
‫כמובן.‬
‫תודה שדיווחת על זה.‬
‫למה שלא אדווח?‬
‫נכון.‬
‫קרה משהו מוזר.‬
‫קיבלנו 12 שיחות מאנשים שטענו‬
‫שהם ראו את ההר הזה נעלם.‬
‫- לא. את רצינית? - מטורף, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה הזכיר לי את האנשים‬
‫שדיברו על צלחת מעופפת במונטנה, אתה זוכר?‬
‫לא.‬
‫לקחת משהו מהמשרד שלי?‬
‫מה?‬
‫האם לקחת משהו מהמשרד שלי?‬
‫- מתי, אתמול בלילה? - כן.‬
‫לא.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן.‬
‫למה? חסר משהו?‬
‫כן.‬
‫אני מקווה שתמצאי את זה.‬
‫טוב. נתראה, רויאל.‬
‫כן.‬
‫מאט, אתה שם?‬
‫מצאתי את רט.‬
‫שאל אותו מה הוא עשה אחרי הקטטה עם טרוור.‬
‫זה חשוב. אל תיתן לו לענות לטלפון, טוב?‬
‫הוא לא יודע על הגופה.‬
‫- תתקשר לאחיך. - אני מטפל בזה.‬
‫פרי‬
‫תבחרי ב"אנטר".‬
‫בטלי.‬
‫בטלי שוב.‬
‫וכך את פותחת חשבון.‬
‫היי, רט!‬
‫עמק ביזון בנק ויומינג‬
‫- היי. - היי.‬
‫שלום לכם! רט, אנחנו יכולים לשוחח?‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, בסדר גמור. אני...‬
‫חכה שנייה, אחי ניסה...‬
‫אני מבקש שלא תענה לטלפון.‬
‫- מה? למה? - מה קורה?‬
‫דבר איתי. אל תענה לטלפון.‬
‫- הוא יכול לענות. - אני מסתדר.‬
‫רק דבר אחד.‬
‫מצטער, אחי מחפש אותי.‬
‫לאן הלכת אחרי הקטטה עם טרוור?‬
‫מה? למה?‬
‫איפה היית אחרי הקטטה עם טרוור?‬
‫אל תענה לטלפון.‬
‫אני מצטער, אני חייב...‬
‫- היי. - הם מצאו את טרוור.‬
‫תגיד להם שהיית עם בחורה בלילה ההוא.‬
‫רט?‬
‫רט, לא אשאל אותך שוב.‬
‫לאן הלכת אחרי שרבת עם טרוור?‬
‫- הייתי עם בחורה. - היית עם בחורה?‬
‫- כן. - עם מי היית?‬
‫רט.‬
‫הוא היה איתי.‬
‫רט, זה נכון?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫זה כל מה שרציתי לשאול.‬
‫את בעבודה, מותק.‬
‫בילי!‬
‫אתה מוכן להפסיק?‬
‫סליחה.‬
‫הכנתי כריך נוסף.‬
‫הוא בשבילך.‬
‫מה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫הבהלת אותי.‬
‫למה אתה כאן בחוץ?‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫הם מצאו גופה על הגבעה שם.‬
‫השכן שלנו.‬
‫אלוהים.‬
‫את יודעת משהו על זה?‬
‫לא.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫הגבעה הזאת במרעה המערבי?‬
‫למה?‬
‫המחנה שלי במרעה המערבי.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫את צריכה מאיתנו משהו?‬
‫אולי תמונה של אשתך?‬
‫מה?‬
‫הייתי בכל האזור. אולי ראיתי אותה.‬
‫קרו דברים מוזרים מזה.‬
‫אני יודע מה זהב עושה לנשמתו של גבר.‬
‫שלום.‬
‫היי, טוד.‬
‫מצטערת, היום זה יום רע ל...‬
‫למה כל כך בקרוב?‬
‫אבדוק מה אני יכולה לעשות.‬
‫בסדר. להתראות.‬
‫אלך לקחת משהו לשתות. את רוצה משהו?‬
‫מה זה היה? בקשר לטרוור?‬
‫לא, עורך הדין התקשר בקשר לסיפור האדמות של טילרסון.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הוא לא היה צריך לדווח מיד.‬
‫הוא היה צריך ועוד איך.‬
‫מה רצית שהוא יעשה?‬
‫אתה רוצה להסביר לבתך למה משפחתה...‬
‫למה הוא בכלל הניח שם את הגופה?‬
‫- הוא אמר שהוא לא עשה את זה. - אז איך היא הגיעה לשם?‬
‫השמאי המחוזי קבע את הדיון על המרעה המערבי לסוף החודש.‬
‫אסור שזה יקרה.‬
‫אז מה אתה רוצה לעשות?‬
‫אקפוץ אליו לביקור.‬
‫אם לא עשית את זה, איך הגופה הגיעה לשם?‬
‫הלוואי שהייתי יודע.‬
‫אתה חושב שלבחורה יש קשר לזה?‬
‫כלומר,‬
‫היא ראתה אותך בלילה ההוא. זאת בטוח היא.‬
‫לא נראה לי.‬
‫למה לא?‬
‫- רויאל. - מה?‬
‫אל תכריח אותי להוציא את זה ממך.‬
‫נמאס לי לדחוק בך.‬
‫אני לא יכול להגיד לך מה שאני לא יודע, סיסי.‬
‫זה לא אותו סוג של שקט שהשלמתי איתו במשך 30 שנה.‬
‫את לא יודעת מה עשיתי למען הבנים שלנו בלילה ההוא.‬
‫אני לא מדברת על זה. זה שונה.‬
‫זה יותר מזה.‬
‫אני והבנים רואים את זה.‬
‫יש הרבה דברים שאני לא יכול להסביר.‬
‫- תנסה! - אני מנסה. זה כל מה שאני עושה. מנסה.‬
‫ואם רק תסמכי עליי...‬
‫עמדתי לצדך בכל מצב.‬
‫בכל פציעה, בכל בצורת, בכל שריפה,‬
‫בכל פעם שלא הצלחת לשלם חשבונות.‬
‫עם רבקה, עם זה, והצלחנו.‬
‫החזקנו מעמד כי לא הייתה לנו ברירה.‬
‫ועכשיו אתה פתאום רוצה לפעול לבד?‬
‫אתה יודע איזו הרגשה זאת?‬
‫סימון של השריף, לא לחצות‬
‫- תודה. - כן.‬
‫היי, מריה. יש לך דקה?‬
‫בטח. יש לי הפסקה בעוד עשר דקות.‬
‫אולי תיקחי אותה עכשיו?‬
‫כמה זמן את עובדת בבנק?‬
‫כמה שבועות.‬
‫- את אוהבת את זה? - זה בסדר.‬
‫היית עם רט בלילה שבו טרוור נעלם. זה נכון?‬
‫כן.‬
‫- למדת עם רט? - בתיכון.‬
‫בתיכון.‬
‫אז רט הסיע אותך הביתה באותו לילה?‬
‫כן.‬
‫באיזו שעה זה היה?‬
‫1:00. 1:30.‬
‫נהדר.‬
‫אם אתקשר להורייך הם יאשרו את זה?‬
‫הם ישנו כשחזרתי הביתה, אז לא נראה לי שהם יוכלו.‬
‫מריה,‬
‫טרוור טילרסון נמצא הבוקר ליד חוות אבוט.‬
‫הוא מת.‬
‫טבעי שאת רוצה להגן על ידידך,‬
‫אבל סביר שזה רצח.‬
‫תאמיני לי כשאני אומרת לך, הדבר שהכי כדאי‬
‫לעשות כשנחקרים על קשר לרצח‬
‫זה לומר את האמת.‬
‫כי כשלא אומרים אמת,‬
‫אפילו מהסיבות הנכונות לכאורה,‬
‫אז...‬
‫יש לזה השלכות קשות.‬
‫לא בתשעים אחוז מהמקרים,‬
‫במאה אחוז מהמקרים.‬
‫את מבינה מה אני אומרת לך?‬
‫כן.‬
‫אז...‬
‫היה עוד מישהו מאחורי הבר כשרט וטרוור התחילו להתקוטט?‬
‫נוכל לדבר? יהיה בסדר‬
‫אני מצטער תתקשרי אליי בבקשה‬
‫הלו?‬
‫בוא נתחיל במה שקרה אחרי הקטטה עם טרוור.‬
‫לקחתי את פרי ונסענו.‬
‫בטנדר שלך או של רט?‬
‫של רט.‬
‫הוא הוריד אותי. כנראה הוא יצא שוב.‬
‫אתה יודע לאן?‬
‫לפגוש את מריה, נראה לי.‬
‫לפגוש את מריה. כן.‬
‫ומה אתה ומריה עשיתם?‬
‫אני לא ממש זוכר...‬
‫מריה הודתה שהיא שיקרה,‬
‫שלא יצאתם שוב באותו לילה.‬
‫אתה יודע איזו סיבה יש לה לשקר לגבי זה?‬
‫אני לא יודע למה היא משקרת לך.‬
‫- תשאלי את רט. - מה לשאול את רט?‬
‫מה קרה.‬
‫הוא סיפר לי מה קרה.‬
‫יש משהו שאתה לא מספר לי על פרי?‬
‫מה עם אבא שלך?‬
‫אתה חושב שאבא שלך מסתיר ממני משהו?‬
‫אם לא היית עם מריה, איפה היית?‬
‫עם פרי?‬
‫אני יודעת שהוא אחיך, אבל תהיה חכם.‬
‫תחשוב על קריירת הרודיאו.‬
‫הנחתי שרט אומר לי את האמת.‬
‫מריה אמרה שאתה היית האדם האחרון שהיא ראתה במגרש החניה.‬
‫פרי, אתה ואני עברנו הרבה.‬
‫אני לא רוצה שאתה והמשפחה שלך תעברו טרגדיה נוספת.‬
‫בייחוד איימי.‬
‫זה חשוב, בסדר?‬
‫אתה יודע לאן רט הלך אחרי שהגעתם הביתה?‬
‫לא. אני לא יודע.‬
‫אמרת למאט שאתה עם בחורה.‬
‫כן.‬
‫אבל לא היית, אז איפה היית?‬
‫מריה אמרה שהיא לא יודעת.‬
‫- אחיך אומר שהוא לא יודע. - זה מה שפרי אמר?‬
‫הוא אישר את מה שמריה אמרה לי.‬
‫אף אחד לא יודע איפה היית במשך שעתיים חשובות מאוד, רט.‬
‫הדם של אחיך היה על אבזם החגורה של טרוור, לא הדם שלך.‬
‫פרי היה האחרון שנראה עם טרוור, לא אתה.‬
‫אז אשאל אותך פעם אחרונה.‬
‫האם יש משהו שאתה רוצה לספר לי על אחיך?‬
‫בסדר, בחורים, בואו נחזיר אתכם הביתה.‬
‫מה קרה?‬
‫- אנחנו בסדר. - מה לעזאזל אמרת עליי?‬
‫מה? שום דבר. למה?‬
‫רט, בואו נעשה את זה בבית.‬
‫תחשוב פעמיים לפני שאתה זורק אותי לכלבים, פר. טוב?‬
‫אם אתה מפיל את זה על אחיך...‬
‫ברור שלא.‬
‫מה אני אמור לעשות?‬
‫אבא, אתה רוצה שאחזור ואודה?‬
‫אני רוצה שתסתום את הפה.‬
‫אני רוצה שתתאפס על עצמך ותנהג בחוכמה לשם שינוי.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה אתה צריך שאעשה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תחזיר את הזמן אחורה?‬
‫בילי.‬
‫למה לא לחצת עליהם לחקור מוקדם יותר?‬
‫אני רוצה להתאבל על בני בלי שתנדנדי לי, פטרישה.‬
‫ויין, הוא נעדר במשך חמישה ימים.‬
‫אם אכפת לך היית צריכה להישאר בסביבה.‬
‫שלא תעז.‬
‫לא נתת לי לקחת אותם איתי.‬
‫כי זה הבית שלהם.‬
‫ויומינג היא הבית שלהם.‬
‫לא אספן!‬
‫ויומינג!‬
‫אלוהים...‬
‫לעזאזל.‬
‫חשבת על הלוויה?‬
‫משהו קטן. אני לא רוצה לארח אנשים.‬
‫לוק חושב שהבנים של אבוט רצחו אותו.‬
‫אתה חושב שזה נכון?‬
‫הם מסתירים משהו.‬
‫הם תמיד הסתירו.‬
‫משהו שקשור לטרוור?‬
‫שקשור לשטח.‬
‫הוא יהיה שלי.‬
‫שמאי המחוז טיפל בזה.‬
‫אלוהים...‬
‫אם זה הקשקוש של המרעה המערבי שלוק סיפר לי עליו...‬
‫זה לא קשקוש, הוא יקר ערך.‬
‫ואם את עדיין דואגת לעשרה אחוזים העלובים שלך...‬
‫תעשה לכולנו טובה ואל תתחיל עם האמונות התפלות!‬
‫מדובר כאן על יותר מכסף, מותק.‬
‫לרדוף אחרי כמה דונמים זה בזבוז זמן לכולם.‬
‫תפסיק!‬
‫תרימי את האבן הזאת.‬
‫מה זה?‬
‫זה, פטי,‬
‫מה שכולנו חיפשנו.‬
‫מה זאת אומרת? היא יקרה?‬
‫לעתים בלילה‬
‫כשהשמיים בהירים‬
‫מאור הכוכבים הנוצצים‬
‫עמדתי שם בתדהמה‬
‫ושאלתי כשאני מביט‬
‫האם תהילתם גוברת‬
‫על זו שלנו‬
‫יש שם משהו.‬
‫בסדר,‬
‫אתה יודע מה?‬
‫כך זה יהיה.‬
‫אני הולכת לתכנן את הלוויה‬
‫ואחר כך אגלה מי רצח את בני.‬
‫ואז אדאג שלוק יציל את החווה הזאת‬
‫בזמן שאתה תצא מדעתך לאיטך ותמות.‬
‫טוב להכין רשימה.‬
‫עדיין יש לך ישבן יפה, פטי.‬
‫ויומינג‬
‫השמאי המחוזי‬
‫- כן? - היי, קארל קליבר?‬
‫עורך הדין שלנו אמר שאתה מטפל בסכסוך עם טילרסון.‬
‫כבר הייתי בעיר, אז...‬
‫- כן, תיכנס, רוי-בוי. - תודה.‬
‫איך היו החודשים הראשונים?‬
‫שלי לא מציק לך יותר מדי?‬
‫- שלי הרכרוכי? - כן.‬
‫הוא רכיכה.‬
‫אז מה אוכל לעשות למענך?‬
‫רציתי להבהיר את סוגיית המרעה המערבי.‬
‫השטח שייך למשפחתי יותר מ...‬
‫הדיון ייערך בסוף החודש.‬
‫נראה מה יקרה שם.‬
‫קארל, שנינו יודעים שאין לתביעה שלהם בסיס.‬
‫- משפחת טילרסון... - הדיון יתקיים בסוף החודש.‬
‫שמעתי שהיה בלגן בחווה.‬
‫שכנים כועסים, גופות.‬
‫- מאיפה אתה, קארל? - מטקסס, נולדתי וגדלתי שם.‬
‫- מה אתה חושב על ויומינג? - תשמע...‬
‫אני לא יודע למה אתם משלימים עם כל הדברים המוזרים שעוברים כאן.‬
‫מסתובבים כאן באפלו ומהגרים ואינדיאנים.‬
‫בחיי, מישהו סיפר לי ש... מי זה היה?‬
‫קנייה וסט וקימי קרדשיאן קונים כאן עיירות שלמות.‬
‫חיה ותן לחיות.‬
‫אנחנו לא מתערבים לאנשים בעניינים, אתה מבין אותי?‬
‫- לכן... - אם תשאל אותי, אנחנו לקראת אסון.‬
‫לכן רציתי לדבר איתך על המרעה המערבי.‬
‫תניח את הצ'יפס, חבר!‬
‫תקשיב לי, שמנצ'יק פעור פה.‬
‫אני יודע שטילרסון שיחדו אותך,‬
‫אבל אני אומר לך שהמרעה המערבי שייך לי‬
‫ואם לא תבטל את הדיון‬
‫אצטרך לכרות לך בור באדמה, שלא תרצה לפגוש,‬
‫כי אתה יודע מה לא תמצא בבור הזה, קארל?‬
‫צ'יפס?‬
‫אין צ'יפס בבור הזה, קארל.‬
‫אז תבלוס כל עוד אתה יכול, ילד גדול, כי יש לי תוכניות בשבילך.‬
‫שלי, יופי של כובע.‬
‫ג'וי, זאת אימא של טרוור...‬
‫אנחנו מכירות. מהתקופה שבה התחלת.‬
‫כשברט היה הבוס.‬
‫אני שמחה שהגעת סוף סוף.‬
‫ברוך שובך.‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫אני יודעת שזה לא קל...‬
‫זה יהיה הרבה יותר קל כשתבצעו מעצר.‬
‫אולי אתחיל.‬
‫אני מבינה את התסכול שלך. אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.‬
‫אני יודעת.‬
‫כולנו להוטים להמשיך הלאה.‬
‫ביקשתי מגארי לזרז עניינים, כדי שנוכל לקבור את טרוור ביום שישי.‬
‫אני מקווה שתבואי.‬
‫אולי אפילו תגייסי כמה קולות.‬
‫אני מצטערת, גארי. היית סבלני כל כך.‬
‫טוב...‬
‫את לא יכולה להיות נוכחת בדוח הפתולוג.‬
‫זה מנוגד לחוק.‬
‫תוכלי לחרוג מהחוק? אני מעדיפה להיות כאן.‬
‫למה?‬
‫עברו חמישה ימים עד שגופתו של בני נמצאה.‬
‫ארבעה ימים עד שמשרד השריף הראה עניין כלשהו,‬
‫ואת לא חקרת אף פעם רצח,‬
‫אז אני לא בטוחה שאת יודעת מה את עושה.‬
‫הרבה אנשים כאן חושבים כך.‬
‫הם מתלבטים אם להצביע למישהי כמוך.‬
‫ואחרי כל זה אני מודה שאני מבינה אותם.‬
‫אם את רוצה לזכות בבחירות‬
‫כדאי שתזכרי את מי את משרתת.‬
‫אני משרתת את תושבי מחוז אמיליה‬
‫ואני עושה את זה על ידי שמירה על החוק, וכפי שאמרתי...‬
‫טוב.‬
‫תזדרז בבקשה.‬
‫הוא מת ממכה חזקה בקנה הנשימה.‬
‫השאלה הגדולה היא איך זה נקי כל כך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מלבד כמה חתכי מתכת על החזה, אין שאריות,‬
‫אין סימני גרירה, כלום.‬
‫זה חריג למישהו שצץ על הר.‬
‫זה החלק הכי קשה.‬
‫הוא מת פחות מעשר שעות לפני שהוא נמצא.‬
‫אתה בטוח?‬
‫בדקתי את זה שלוש פעמים. זה הפתיע גם אותנו.‬
‫מתי ראו אותו לאחרונה?‬
‫לפני שמונה ימים.‬
‫בארץ הגאה הזאת גדלנו חזקים‬
‫תמיד היינו רצויים‬
‫לימדו אותי להילחם לימדו אותי לנצח‬
‫חשבתי שלא אוכל להיכשל‬
‫לא נותר עוד קרב או שכך זה נראה‬
‫אני אדם שחלומותיו ננטשו‬
‫שיניתי את פניי שיניתי את שמי‬
‫אבל איש לא רוצה אותך כשאתה מפסיד‬
‫אל תוותר, כי יש לך חברים‬
‫אל תוותר‬
‫עוד לא הובסת‬
‫אל תוותר‬
‫אני יודע שתוכל להצליח‬
‫"עת ספוד ועת רקוד‬
‫"עת להשליך אבנים ועת כנוס אבנים‬
‫"עת לחבוק ועת..."‬
‫אף אחד לא אמר לך להפסיק.‬
‫"ועת לרחוק מחבק.‬
‫"עת לבקש ועת לאבד.‬
‫"עת לשמור ועת להשליך.‬
‫"עת לקרוע ועת לתפור.‬
‫"עת לחשות ועת לדבר."‬
‫זה היה פרי.‬
‫שירה יפהפייה.‬
‫- מי את? - אני אוטום.‬
‫- איפה רוז? - משחקת עם מאק.‬
‫אמיץ מצדם להגיע לכאן. אולי הם אומרים את האמת.‬
‫או שרויאל אבוט הוא נוכל טוב.‬
‫מסבאת וייל וגריידי‬
‫תודה שבאתם. אני יודעת, זה טרגי.‬
‫נוכל לדבר?‬
‫לא הייתי צריך להסכים לך להגיד שהיית איתי.‬
‫קפאתי. אני מצטער.‬
‫מריה, זה לא אני. אני מבטיח.‬
‫אני מחבבת אותך,‬
‫אבל אני לא רוצה להיות מעורבת בתסבוכת המשפחתית שלך.‬
‫אני מצטערת. אני לא יכולה.‬
‫טקס מרשים.‬
‫כן, משפחה מרשימה.‬
‫מצאת את מה שחיפשת?‬
‫האמת שלא.‬
‫שחזרי את צעדייך.‬
‫זה העניין.‬
‫אין צעדים שאפשר לשחזר.‬
‫הכול כאילו נעלם.‬
‫כן, זה עולם מטורף.‬
‫זמנים מוזרים. מה אפשר לעשות?‬
‫מה שעשיתי תמיד,‬
‫להיות סבלנית, להמשיך לחפש, משהו יצוץ.‬
‫העולם לא כזה מטורף.‬
‫את שואלת את עצמך לפעמים אם העולם הוא לא מה שחשבת שהוא?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אין חוק.‬
‫אין סדר.‬
‫רק תוהו ובוהו כל הדרך למטה.‬
‫לעזאזל, תסתכלי מסביב.‬
‫כרגע קברנו אדם‬
‫וכל מה שהאנשים מסוגלים לעשות זה להשתכר.‬
‫להדוף את החושך,‬
‫להדוף את הסוף.‬
‫אני הולך למחראה.‬
‫שירותים‬
‫גברת אבוט? קארל פ' קליבר, השמאי המחוזי.‬
‫בעלך ביקר אותי השבוע.‬
‫כן, התכוונתי לבקר אותך בעצמי.‬
‫אין צורך. הדיון הוקדם לשבוע הבא.‬
‫מה? למה?‬
‫תגידי לבעלך שאני לא מגיב טוב לאיומים.‬
‫כן. אתה מעדיף שוחד, נכון?‬
‫יש לך רוטב על העניבה, קארל.‬
‫תסתכלו ותבכו, בנים.‬
‫קורס לייט‬
‫גנבת מהבנים האלה את המשכורת שלהם?‬
‫שלום, רויאל.‬
‫שלום גם לך.‬
‫אני יכול לשבת?‬
‫בטח.‬
‫מה עם משחק חמישה קלפים?‬
‫אני אחלק.‬
‫על כמה את מהמרת? עשר? עשרים?‬
‫- מה שאתה... -בואי נלך על 20.‬
‫אתה מרגיש בר מזל או משהו?‬
‫כן, אני מרגיש משהו.‬
‫אבל לפני שנתחיל,‬
‫תראי לי את כפות הרגליים שלך?‬
‫מה?‬
‫כפות הרגליים. תראי לי אותן. זה המנהג במקום הזה.‬
‫על מה אתה מדבר, לעזאזל?‬
‫די מזמן כמה בחורים שיחקו קלפים‬
‫וישבו ליד שולחן כמו זה,‬
‫במקום לא רחוק מכאן, בלילה אפל ו...‬
‫באנג!‬
‫מישהו דפק על הדלת,‬
‫גבר גבוה וחיוור במעיל ארוך, ואמר שהוא רוצה לשחק.‬
‫הגבר הגבוה והחיוור התיישב ליד השולחן, הם שיחקו כמה סיבובים‬
‫ואחד מהם הפיל קלף על הרצפה.‬
‫הבחור לקח פנס ורצה להרים אותו,‬
‫הוא האיר עם הפנס מתחת לשולחן ואת יודעת מה הוא ראה?‬
‫שכפות הרגליים של הגבר החיוור הן פרסות.‬
‫הם הבינו מיד שהם משחקים עם השטן.‬
‫הוא הרים את הקלף, הסתכל,‬
‫השטן נעלם.‬
‫אתה הגבר החיוור והגבוה.‬
‫אולי תראה לי את כפות הרגליים שלך?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אתה צמא? אתה נראה כאילו אתה צריך בירה.‬
‫- כן, אני רוצה בירה. - אפשר לקבל שתי בירות?‬
‫וויסקי.‬
‫אתה קלישאה מהלכת, רויאל.‬
‫אתה רוצה גם חפיסת מרלבורו?‬
‫אתה עדיין כועס, נכון?‬
‫חשבתי שאמרנו שזה חלב שנשפך.‬
‫אנשים, רויאל אבוט כועס, כי דחפתי אותו לבור.‬
‫אלה שטויות של ילדים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בואי נשחק.‬
‫על מה משחקים?‬
‫אולי תיתן לי להישאר בשטח שלך לתמיד?‬
‫בסדר.‬
‫אם אפסיד תוכלי להישאר כמה שתרצי.‬
‫אם את תפסידי תספרי לי את כל הסיפור שמאחורי האבן על הצוואר שלך.‬
‫בסדר.‬
‫רוצה להעלות את זה?‬
‫כן, אני רוצה להעלות את זה.‬
‫מה דעתך על הדבר עצמו?‬
‫אני רוצה את הדבר הזה על הצוואר שלך.‬
‫למה אתה רוצה את השרשרת שלי?‬
‫מאותה סיבה שאת רוצה אותה.‬
‫אולי זה כמו שאמרת.‬
‫"משהו קורה כאן בסביבה.‬
‫"משהו גדול יותר מכפי שנוכל לדעת."‬
‫אז מה את אומרת?‬
‫את יודעת מה?‬
‫את תשימי את האבן על צווארך ואני אשים את המרעה המערבי שלי.‬
‫- מה? - שמעת אותי.‬
‫כל המרעה המערבי שלך?‬
‫את כל ה-4,860 דונם.‬
‫אתה רציני?‬
‫אם תהמרי על האבן,‬
‫אהמר על כל השטח שאת אוהבת כל כך.‬
‫בסדר.‬
‫לעזאזל!‬
‫קארי!‬
‫קדימה, בן זונה, תראה לי משהו!‬
‫די למשחק הערמומי.‬
‫קדימה, בן זונה, תראה לי משהו!‬
‫כן.‬
‫בחיי...‬
‫מי אתה יכול להיות?‬
‫תפסתי אותך.‬
‫לא, לאן אתה הולך? לא, אל...‬
‫תרגום כתוביות: רונה ארבל‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬