Mørkets frembrud…
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
…afslører vores planets forbindelse til Universet.
En stjerneskud.
Gammel sten fra rummets dyb…
…falder til Jorden.
Inde i den er de kemiske elementer, der byggede vores univers.
I utallige generationer
har havskildpadder bevæget sig rundt i havene
og samlet kosmiske elementer i den føde, de æder.
Og som de har gjort i hundredvis af millioner af år,
vil alle nye generationer
genbruge det samme stjernestøv
for at skabe den næste.
Født i Big Bang
og smedet i stjerners hjerter
har 90 kemiske elementer skabt alt.
Endeløst genanvendt og rekonfigureret
gennem hele Universets historie.
Og nu,
med brug af de samme elementer,
begynder hver ny skildpadde en livscyklus,
der afspejler stjernernes liv.
UNIVERSET
ELEMENTERNE
På Australiens Great Barrier Reef
er der sket noget magisk.
Efter 50 dage under sandet
har kemiske elementer fra hele kosmos skabt liv.
De kombineres til at danne den næste generation af grønne havskildpadder.
Æggene har nu opbrugt deres forsyning af livgivende elementer.
Og i dag får skildpaddeungerne deres første smag af luft.
Og mens hendes brødre og søstre kæmper for at nå til vandet
er en lille hun
den sidste, der fødes.
For at nå til voksenalderen
skal hun høste kemiske elementer fra havet.
Det er en farlig rejse
med farer overalt.
Men for skildpaddeungerne
er havets kald uimodståeligt.
Fra en rede med 100
vil kun én nogle gange overleve.
Nogle gange ingen.
Men trods risikoen
ved den lille hun, at hun skal nå ud til vandet.
Hun ser en åbning
og tager chancen.
I dag
er hun heldig.
Den nyudklækkede holder ikke op med at svømme, før revet er langt bag hende.
Sikkert forbi rovdyrene, der samles i det lave, kystnære vand,
forsvinder hun ud i det store, åbne hav
for at tilbringe sin barndom med at æde atomer.
Atomer, hvis oprindelse går tilbage gennem hele kosmos-livet.
Til den tid, hvor vores univers var i sin barndom.
BIG BANG
Udvider sig fra intet til alt på et øjeblik.
Vores univers blev født i Big Bang.
I begyndelsen
var det bare en varm, tyk tåge.
Men da den fortsatte med at udvide sig,
begyndte tågen at køle ned.
Og på den mindst tænkelige skala
begyndte noget forbløffende at finde sted.
De første atomer kondenserede ud af tågen.
Hydrogenatomer.
Det allerførste element i Universet.
Og i havet
jager unge skildpadder det.
Når de kommer fra det blå
for at finde føde i revets lave vand.
Det her er Stella.
En af de heldige, der kom fra stranden og ud i havet.
Hun er allerede over 2.000 gange sin udklækningsvægt
og vokser hurtigt.
Hun æder væsener, hun fandt drivende i det åbne hav.
Hun har høstet et element mere end noget andet.
Hydrogen.
Det udgør mere end halvdelen af alle atomerne i den føde, hun æder.
Og det er det mest udbredte element i alle levende ting.
Fra fisk
til hvirvelløse dyr.
Anemoner og koraller.
Hydrogenatomer dannet ved Universets daggry
er blevet sendt videre fra stjerne til planet,
planet til dyr
og fra bytte til rovdyr.
Så for Stella
er vandet omkring revet fuld af fare.
Tigerhajer, der er sultne efter de samme atomer,
jager havskildpadder i hele deres voksne liv.
Stellas primære forsvar er hendes trofaste rustning.
Dens knogle er hærdet med kalk og fosfor.
Elementer, der går tilbage til endnu et afgørende øjeblik
i vores univers' liv.
FOR 13,5 MILLIARDER ÅR SIDEN
I de første 300 millioner år efter Big Bang
er der ingen planeter og ingen stjerner.
Universets mørke tidsalder.
Skjult i mørket
krydser enorme ranker af hydrogengas gennem kosmos.
Og så, utroligt nok,
da de blev trukket sammen af tyngdekraften,
blev de første stjerner født.
Det er det kosmiske daggry.
Det øjeblik, hvor lyset blev tændt.
Og dybt inde i de første stjerner
begyndte en bemærkelsesværdig proces.
Temperaturer og tryk var så ekstreme,
at nye elementer blev skabt.
Hydrogenatomer blev tvunget sammen for at skabe helium.
Da de smeltede sammen, blev der frigivet energi.
Det skabte en kædereaktion, der producerede stadig tungere elementer.
Inklusive de altafgørende for liv.
Tre heliumatomer kombineret til at skabe kulstof.
Det element, alt liv er baseret på.
Kulstof og helium skabte oxygen.
Den ilt, vi indånder.
Oxygenatomer blev kombineret og skabte fosfor.
Så silikone og kalcium.
De elementer, der udgør alt levende,
blev skabt i de allerførste stjerners hjerter.
For Stella
er visse elementer så vigtige,
at hun rejser langt for at finde dem.
TORRESSTRÆDET
300 KILOMETER HJEMMEFRA
Det varme, lave vand mellem Australien og Papua Ny Guinea
er et paradis af levende havgræs.
Havets prærier.
Stella er rejst helt hertil for at få adgang til deres magiske ingredienser.
Når det vokser,
absorberer havgræs elementer fra det ydre rum,
der har fundet vej til havbunden.
Blomstrende blade med en masse kalcium og fosfor
giver Stella lige nøjagtig de mineraler, hun behøver,
til at bygge og bevare sin beskyttende skal.
Hun hærder sin rustning til de kommende prøvelser.
Stella vil bruge sine ungdomsår
på at lede i havene
efter atomer født i stjernerne.
Hendes rejse mod modenhed
paralleliseret i historien om vores univers.
For tre milliarder år efter Big Bang
var Universet også ved at blive voksen.
Det var på vej ind i en utrolig aktiv fase af stjernedannelse.
FOR 10,8 MILLIARDER ÅR SIDEN
Da de voksede,
blev stjerner trukket sammen i store galakser.
Ligesom vores mælkevej.
Og inde i de galakser
blev de kemiske elementer, som hver stjerne producerede,
forvandlet til planeter og måner.
Efter milliarder af år
er kemiske elementer blevet til den jord, vi kender i dag.
2.000 KILOMETER HJEMMEFRA
Stella er nu selv voksen.
Over en meter lang
og med en tyk skal, der er dækket af grønne alger.
Perfekt camouflage til koralrev.
Hun er nu ét med havet.
Atomer fra stjernerne,
perfekt afpasset til livet i havet.
Bare ét eksempel på liv på Jorden,
fortræffeligt formet fra kosmos.
Stella er nu klar til næste fase af sit liv.
For hun er selv ved at blive mor.
Inde i kroppen
har hun en klynge med 100 æg.
Den første af mange, hun får i sin levetid.
Hendes egen dyrebare last af stjernestøv.
Over hele revet
samles atomer til nyt liv.
De skaber et af de rigeste økosystemer på Jorden.
Men vores planet
er en afviger.
I resten af solsystemet
har de samme elementer
skabt verdener, der er meget mindre egnet til livet.
MERKUR
Tættest på Solen
er Merkur en planet med meget kulstof.
Men frem for at skabe liv…
430 GRADER
…bages kulstoffet ind i skorpen.
På en verden, der brændes af stjernelys.
NEPTUN
Mens de er i solsystemets fjerneste ende,
får Neptuns frysende temperaturer
kulstof og hydrogen til at danne metanskyer.
-214 GRADER
Den kvælende gas, der gør den strålende blå.
Og selv på Mars,
en planet med de samme ingredienser som Jorden,
betyder manglen på en oxygenholdig atmosfære,
at komplekst liv ikke kunne overleve her.
Kun på Jorden er forholdene helt rigtige.
Men selv her
er konkurrencen om elementer hård.
Og fare
er aldrig langt væk.
Stella er heldigvis blevet en ekspert i gemmeleg.
I sikkerhed indtil videre
står Stella over for sit livs største udfordring.
At vende tilbage til Great Barrier Reef
og øen, hvor hun blev født,
for at lægge sine egne æg i sandet.
Men efter et liv med at strejfe om i havet
er hun nu 2.000 kilometer derfra.
Hvordan Stella navigerer hjem,
er et af naturens vidundere.
Dybt inde i Jorden
skaber vores planets kerne et magnetfelt,
der giver hvert sted på dens overflade en unik magnetisk signatur.
Da hun blev udklækket,
blev hendes øs signatur prentet ind i Stellas hjerne.
Og for at finde tilbage
stoler hun på endnu et kemisk element.
Et, der forbinder hende med planetens kerne.
Et element, der kun skabes, når stjerner dør.
I en nærliggende del af galaksen
for to og en halv millioner år siden
fandt en dramatisk forandring sted i kernen af en kæmpestjerne.
I hele sit liv var den drevet af atomfusion.
Energien blev frigivet
og skabte tungere og tungere elementer.
Indtil kernen blev så varm, at den begyndte at skabe
jern.
Det forårsagede en fundamental forandring.
For at skabe jern frigiver ikke energi.
Det fortærer den.
Da mere og mere af metallet blev produceret,
spredte det sig gennem kernen som en sygdom.
Det levede af stjernens varme.
Og kvalte den.
Uden en varmekilde til at holde den oppe.
Fra det tidspunkt
var stjernen dødsdømt.
Den efterfølgende eksplosion strålede med ti milliarder soles lysstyrke.
En supernova, der drev jernholdigt støv gennem galaksen.
Hele vejen til vores planet.
Og selv nu
trænger 100 ton stjernestøv ind i Jordens atmosfære hver dag.
Noget af det er fra dannelsen af solsystemet.
Noget af det er blæst hertil fra fjerne supernovaer.
En direkte forbindelse mellem vores planet og stjernerne.
Og det er jernet i det støv,
der lader Stella finde vej.
For dybt inde i hendes hjerne
menes specialceller at indeholde magnetitkrystaller.
Et jernholdigt mineral, der tilpasser sig Jordens magnetfelt.
Et kompas,
der peger hende i den rigtige retning.
Det lader Stella finde sit hjems unikke magnetiske fingeraftryk.
Så et element dannet i en supernova
vil nu lede hende gennem kilometerlange strækninger af hav.
Tilbage til øen,
hvor hun blev født.
Men der er andre væsener med magnetiske søgeevner.
Tigerhajerne har dem også.
Og de fører dem tilbage til den samme ø.
For i et par måneder hvert år
kommer tusindvis af hunskildpadder hertil for at lægge deres æg.
Det er den største samling af grønne havskildpadder
overalt på planeten.
Og når de nærmer sig land,
begynder ædegildet.
Stella må vente på det rette øjeblik
for at finde en åbning
og undgå angrebet.
Når faren er forbi,
svømmer hun omsider i land.
Efter en episk rejse
dukker Stella op på sandet,
hun sidst rørte som nyudklækket.
De elementer, hun brugte hele livet på at samle,
leveres nu sikkert i sandet.
Stellas mission er fuldendt,
og hun returnerer til havet
og begynder at samle stjernestøv igen.
Hendes livscyklus
afspejler den største cyklus af alle.
Stjernernes liv og død.
Fordi langt væk på tværs af galaksen
har asken af utallige supernovaer…
ORIONTÅGEN NUTID
…dannet en kæmpe stjernetåge.
En sky af stjernestøv med en bredde på over ti lysår.
Og begravet i den er der steder, hvor den næste generation af stjerner
begynder at tage form.
De kaldes proplyds.
De er som enorme kosmiske æg.
De er alle større end vores solsystem.
Inde i deres skaller af ioniseret gas
trækker tyngdekraften stjernestøv sammen.
Og stjernestøvet i Stellas æg
begynder også at tage form.
Når de elementer, hun indsamlede, bliver forvandlet
til noget, der begynder at ligne et lille væsen.
Og inde i proplyden
brødføder gasser som hydrogen og helium
en embryostjerne.
Og det, der engang var en embryo,
er nu en lille skildpadde
med skal, luffer og næb.
Elementer, der blev nytænkt
til et liv i havet.
I proplyden
er den nye stjernes udvikling også ved at være færdig.
Genfødt fra asken fra den forrige generation
afslører dens lys nu en familie af voksende planeter i kredsløb.
Nye verdener.
Men måske nye muligheder for liv.
Og under sandet
er det samme stjernestøv.
Videreført gennem utallige generationer af stjerner og skildpadder
og på vej ud på endnu en rejse.
Hvert nyt liv
direkte forbundet til Universets oprindelse.
Hver ny historie begynder i slutningen af den sidste.
Så historien om vores univers fortsætter
med Jordens mest dyrebare ressource,
vand.
Og en familie af elefanter på en farlig mission for at finde det.
Deres rejse er lige så enestående
som vandets rejse gennem det enorme rum til vores planet.
Men hvorfor er Jorden den eneste verden i solsystemet,
hvis overflade er dækket af vand?
Og hvorfor er det så afgørende for liv?
Tekster af: Claus Christophersen