У сутінках…
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
…добре видно зв’язок нашої планети із Всесвітом.
Падає зірка.
Древній камінь із космічних просторів…
наближається до Землі.
Він містить хімічні елементи, з яких утворився Всесвіт.
Безліч поколінь
морських черепах блукали океанами
в пошуках космічних елементів у вигляді їжі.
Сотні мільйонів років…
кожне нове покоління…
переробляло той самий зоряний пил…
щоб дати початок наступному.
Після Великого вибуху
в серцях зірок визріли…
90 хімічних елементів, які стали основою всього…
Вони нескінченно змінювали природу та форму
протягом усього існування Всесвіту.
А тепер…
завдяки цим самим елементам
кожне маля черепахи починає цикл існування…
який віддзеркалює життя зірок.
ЕЛЕМЕНТАРНИЙ СВІТ
На Великому бар’єрному рифі в Австралії…
сталося дещо магічне.
Пробувши 50 днів під піском,
хімічні елементи з космосу перетворилися на життя.
Об’єдналися й стали наступним поколінням зелених морських черепах.
У яйцях більше не лишилося життєдайних елементів.
Сьогодні маленькі черепашки вперше вдихнуть повітря.
Поки малеча плазує до води…
на поверхню вилазить…
остання черепашка — дівчинка.
Щоб дорости до дорослого віку,
вона має полювати на хімічні елементи по всьому океану.
Це небезпечна подорож…
з несподіванками на кожному кроці.
Але малеча
не може встояти перед покликом океану.
Іноді зі 100 черепашок
виживає лише одна.
А часом пропадають усі.
Попри ризик…
маленька самиця знає, що має дістатися до води.
Вона дочекалася нагоди…
і ризикує.
Сьогодні…
їй пощастило.
Маля не зупиниться, доки риф не лишиться далеко позаду.
Якщо пощастить уникнути зустрічі з хижаками, які збираються на мілководді,
воно зникне в безкраїх просторах відкритого океану…
і все дитинство шукатиме собі на поживу атоми.
Атоми, які сягають корінням до початку існування космосу.
У час, коли Всесвіт був у зародку.
ВЕЛИКИЙ ВИБУХ
Розширення з нічого до неймовірних масштабів усього за мить.
Всесвіт народився під час Великого вибуху.
Спершу
це був лише гарячий густий туман.
Однак у процесі розширення…
він почав охолоджуватися.
І на рівні найдрібніших частинок
запустився дивовижний процес.
З туману сконденсувалися перші атоми.
Атоми водню.
Перші елементи у Всесвіті.
В океані
на них полюють молоді черепахи.
Виринають із блакиті
в пошуках поживи на мілководді рифу.
Це Стелла.
Одна з небагатьох, кому пощастило з пляжу потрапити в океан.
Вона вже у 2000 разів важча, ніж була, коли вилупилася,
і швидко росте.
Живиться істотами, які трапляються їй у відкритому океані.
Та одного елемента вона вполювала більше, ніж інших.
Водню.
Більш ніж половина всіх атомів у її їжі — це водень.
Цей елемент переважає у всіх організмах.
Від риб
до безхребетних.
Анемон і коралів.
Атоми гідрогену, які утворилися, коли Всесвіт був у зародку,
передавалися від зорі до планети,
від планети до тварини…
і від здобичі до хижака.
А це означає,
що води біля рифу небезпечні для Стелли.
Тигрові акули, які потребують тих самих атомів, полюють
на морських черепах усе доросле життя.
Основний захист Стелли — це її надійний панцир.
Його кістки зміцнені кальцієм і фосфором.
Ці елементи утворилися завдяки іншій ключовій миті…
в історії Всесвіту.
13.5 МІЛЬЯРДА РОКІВ ТОМУ
Протягом перших 300 мільйонів років після Великого вибуху…
не існували ні планети, ні зорі.
То були темні часи Всесвіту.
Сховані в мороці,
величезні спіралі водневого газу пронизували космос.
А потім сталося неймовірне:
в окремих місцях, куди газ стягувала гравітація…
народжувалися перші зорі.
Таким був «космічний світанок».
Момент, коли ввімкнулося світло.
А глибоко всередині перших зірок…
почався дивовижний процес.
Температура й тиск були настільки екстремальні…
що з’явилися нові елементи.
Атоми водню зливалися й утворювали гелій.
Під час синтезу вивільнялася енергія.
Тож почалася ланцюгова реакція,
унаслідок якої з’являлися все важчі елементи.
У тому числі й необхідні для життя.
Три атоми гелію зіштовхнулися й перетворилися на вуглець.
Елемент, який лежить в основі всього живого.
З вуглецю й гелію утворився кисень.
Повітря, яким ми дихаємо.
З атомів кисню утворився фосфор.
Потім — кремній і кальцій.
Елементи, з яких складається все живе,
сформувалися в серцях перших зірок.
Для Стелли
деякі елементи такі важливі…
що вона долає великі відстані, щоб їх знайти.
ТОРРЕСОВА ПРОТОКА
300 КІЛОМЕТРІВ ВІД ДОМУ
Тепле мілководдя між Австралією й Папуа — Новою Гвінеєю —
це просто рай для яскравих морських трав.
Океанських прерій.
Стелла приплила аж сюди, щоб здобути чарівні складники.
Під час росту
морська трава поглинає космічні елементи,
які потрапили на дно океану.
У буйних стеблах, багатих кальцієм і фосфором,
є саме ті мінерали, яких Стелла потребує
для формування й підтримки захисної оболонки.
Щоб зміцнити панцир перед майбутніми випробуваннями.
Свої підліткові роки Стелла проведе,
мандруючи океаном
у пошуках атомів, народжених у зірках.
Її дорослішання…
дещо нагадує минуле Всесвіту.
Адже через три мільярди років після Великого вибуху…
Всесвіт також дорослішав.
Розпочалася неймовірно активна фаза зореутворення.
10.8 МІЛЬЯРДА РОКІВ ТОМУ
Зорі росли
й збирались у величезні галактики.
Як-от наш Чумацький Шлях.
А в галактиках
із хімічних елементів, які виробляли зірки…
формувалися планети й супутники.
Через мільярди років
ці хімічні елементи стали теперішньою Землею.
ВАНУАТУ
2000 КІЛОМЕТРІВ ВІД ДОМУ
Стелла вже повністю виросла.
Метр із гаком завдовжки,
має товсту оболонку, вкрита зеленими водоростями.
Це ідеальний камуфляж для прогулянок кораловими рифами.
Тепер вона невіддільна частина океану.
Утворені в зорях атоми…
чудово пристосовані до життя в морі.
І це лише один приклад земного життя…
майстерно створеного з космічних складових.
Стелла готова до наступного етапу свого життя.
Скоро вона сама стане мамою.
Вона носить у собі…
потомство зі 100 яєць.
Це перші з багатьох, які вона відкладе за життя.
Її дорогоцінний багаж зоряного пилу.
По всьому рифу
атоми зливаються в нове життя.
Вони створюють одну з найбагатших екосистем на Землі.
Однак наша планета…
це виняток.
В інших куточках Сонячної системи
з тих самих елементів
утворилися середовища, набагато менше придатні для життя.
Планета Меркурій,
розташована найближче до Сонця, багата вуглецем.
Але з нього не виникло життя…
430 ГРАДУСІВ ЦЕЛЬСІЯ
…натомість Меркурій має вуглецеву скоринку.
На підсмаженій зоряним світлом поверхні.
На планеті Нептун, найвіддаленішій у Сонячній системі,
температура така низька,
що з вуглецю й водню утворюються хмари метану.
Саме цей задушливий газ надає йому синього кольору.
Навіть на Марсі,
дуже подібній до Землі планеті…
існування складних організмів неможливе
через відсутність кисневої атмосфери.
Підхожі умови є лише на Землі.
Але й тут
за елементи ведеться запекла боротьба.
А небезпека…
завжди під боком.
На щастя, Стелла навчилася чудово грати в хованки.
Цього разу Стелла врятувалася.
І має вирушити в найскладнішу мандрівку в житті.
Повернутися на Великий бар’єрний риф
і рідний острів…
щоб відкласти яйця в пісок.
Вона блукала океаном усе життя,
через що зараз за 2000 кілометрів від того місця.
Мандрівка Стелли додому —
одне з чудес природи.
Ядро Землі, розташоване
глибоко в її надрах, генерує магнітне поле.
І в кожному куточку планети воно має унікальні властивості.
Коли Стелла вилупилася,
магнітний відбиток острова закарбувався в її мозку.
Шукаючи дорогу назад,
вона покладатиметься на ще один хімічний елемент.
Той, що відповідає за її зв’язок із ядром планети.
Елемент, який утворюється лише під час смерті зорі.
У сусідній частині галактики
два з половиною мільйони років тому
в ядрі величезної зірки сталися колосальні зміни.
Протягом усього існування
її живив ядерний синтез.
Завдяки енергії,
яка виділялася, утворювалися все важчі елементи.
Доки ядро не стало таким гарячим,
що почало продукувати
залізо.
Це спричинило ґрунтовні зміни.
Бо внаслідок виробництва заліза енергія не вивільняється.
А поглинається.
Металу вироблялося все більше,
і воно поширювалося ядром, мов хвороба.
Убирало тепло зорі.
Забивало її.
Більше не було живильного джерела тепла.
З цієї миті…
зоря була приречена.
Як наслідок, вона вибухнула, засяявши наче 10 мільярдів Сонць.
Наднова викинула насичений залізом пил, що розлетівся галактикою.
Аж до нашої планети.
Навіть сьогодні
в атмосфері Землі щодня опиняється 100 тонн зоряного пилу.
Якась частина лишилася після утворення Сонячної системи.
Якусь занесло сюди після вибухів далеких наднових.
Це ланка, яка безпосередньо пов’язує нашу планету й зорі.
І саме залізо, що міститься в цьому пилу,
дає змогу Стеллі знайти свій шлях.
Бо припускають…
що в її мозку є спеціалізовані клітини, які містять кристали магнетиту.
Цей мінерал заліза займає положення відповідно до магнітного поля Землі.
Як компас,
він указує їй правильний напрямок.
І дає змогу Стеллі знайти унікальний магнітний відбиток її дому.
Отже, елемент, викуваний у надновій…
буде її провідником у мандрівці кілометрами безликого океану.
Назад до острова…
де вона з’явилася на світ.
Та вона не єдина
може знайти місце, орієнтуючись на магнітне поле.
Тигрові акули теж на це здатні.
І вже прямують до того самого острова.
Бо щороку протягом кількох місяців
тисячі самок черепах приходять сюди відкладати яйця.
Тут збирається найбільше зелених морських черепах,
ніж будь-де на планеті.
Коли вони наближаються до берега,
розпочинається обід.
Стелла має дочекатися слушної миті…
щоб проскочити…
й уникнути атаки.
Коли небезпека минула…
вона нарешті пливе до берега.
Після карколомної подорожі…
Стелла опиняється на піску,
якого востаннє торкалася, коли вилупилася.
Елементи, які вона збирала все життя…
тепер надійно зариті в пісок.
Стелла виконала свою місію
та повертається в океан…
щоб знову збирати зоряний пил.
Її життєвий цикл…
повторює інший, найвеличніший.
Цикл життя та смерті зір.
Бо дуже далеко, в іншому кінці галактики,
попіл із незліченних наднових
зібрався у величезну туманність.
Хмару зоряного пилу діаметром у десятки світлових років.
А в її нутрощах ховаються місця, де починає формуватися
нове покоління зір.
Вони називаються проплід.
І схожі на величезні космічні яйця.
Кожне таке «яйце» більше за Сонячну систему.
Усередині оболонки з іонізованого газу…
сила тяжіння збирає докупи зоряний пил.
А зоряний пил у яйцях Стелли…
теж починає набувати форми.
Елементи, які вона збирала,
перетворюються й уже нагадують крихітну істоту.
А в пропліді такі гази…
як водень і гелій…
живлять ембріональну зірку.
Те, що колись було ембріоном…
тепер — маленька черепашка…
з панциром, ластами й ротом.
Елементи набули такої форми…
для життя в морі.
У пропліді
утворення нової зорі також добігає кінця.
Поставши з праху попереднього покоління,
вона освітлює групу молодих планет на орбітах.
Нові світи.
А може й нові середовища для життя.
А під піском
той самий зоряний пил,
що існував у формі незліченних поколінь зір і черепах…
готується вирушити в іще одну подорож.
Кожен новий організм
безпосередньо пов’язаний із виникненням Всесвіту.
Початок кожної нової історії — це кінець попередньої.
А отже, історія Всесвіту продовжується
в найціннішому ресурсі Землі…
воді,
на пошуки якої в небезпечну подорож вирушає сім’я слонів.
Ця їхня місія така ж дивовижна…
як і міграція води через простори космосу на нашу планету.
Але чому Земля — єдина планета в Сонячній системі,
поверхня якої вкрита рідкою водою?
І чому вона так потрібна організмам?
Переклад субтитрів: Троцька Ольга