‎Apusul…
‎dezvăluie legătura planetei noastre ‎cu Universul.
‎O stea căzătoare.
‎O rocă străveche din adâncul spațiului…
‎cade pe Pământ.
‎În ea sunt elementele chimice ‎care alcătuiesc Universul nostru.
‎De nenumărate generații,
‎țestoasele marine cutreieră oceanele,
‎adunând elemente cosmice ‎prin hrana consumată.
‎Așa cum se întâmplă ‎de sute de milioane de ani…
‎fiecare nouă generație
‎reciclează același praf stelar…
‎pentru a da naștere următoarei.
‎Născute în Big Bang
‎și făurite în nucleele stelare,
‎cele 90 de elemente chimice ‎au creat totul.
‎Reciclate și reconfigurate la nesfârșit,
‎pe parcursul întregii istorii ‎a Universului.
‎Iar acum…
‎folosind aceleași elemente,
‎fiecare nouă țestoasă ‎începe un ciclu de viață…
‎care reflectă viețile stelelor.
‎UNIVERSUL DESCOPERIT
‎ELEMENTELE
‎Pe Marea Barieră de Corali australiană…
‎s-a întâmplat ceva magic.
‎După 50 de zile petrecute sub nisip,
‎elemente chimice din spațiu ‎au creat o nouă viață.
‎Combinându-se, au dat naștere ‎noii generații de țestoase verzi.
‎Ouăle și-au epuizat acum ‎resursele de elemente vitale.
‎Iar astăzi, puii de țestoasă ‎vor inspira pentru prima dată aerul.
‎În timp ce frații și surorile ei ‎pornesc grăbite către apă…
‎o mică femelă…
‎iese din găoace ultima.
‎Pentru a ajunge la maturitate,
‎va trebui să recolteze ‎elemente chimice din apele oceanice.
‎E o călătorie periculoasă…
‎cu capcane la fiecare pas.
‎Dar, pentru micile țestoase,
‎chemarea oceanului e irezistibilă.
‎Dintr-un cuib de o sută,
‎uneori doar una supraviețuiește.
‎Alteori, nici măcar aceea.
‎Dar, în ciuda riscurilor…
‎mica femela știe ‎că trebuie să ajungă în apă.
‎Vede o ocazie…
‎și își asumă riscul.
‎Astăzi…
‎are noroc.
‎Puiul va înota ‎până se va îndepărta serios de recif.
‎Trecând cu succes de animalele de pradă ‎adunate în apropierea coastei,
‎va dispărea în apele nesfârșite ‎ale oceanului…
‎pentru a-și petrece copilăria ‎hrănindu-se cu atomi.
‎Atomi originari de la nașterea Cosmosului.
‎De la începuturile Universului nostru.
‎BIG BANG
‎Trecerea de la nimic la tot ce există ‎s-a realizat într-o clipă.
‎Universul nostru s-a născut în Big Bang.
‎La început,
‎nu era decât o ceață densă și fierbinte.
‎Dar, pe măsură ce se extindea…
‎ceața a început să se răcească.
‎Și, la cea mai mică scară posibilă,
‎a început să se întâmple ceva uluitor.
‎Primii atomi s-au format din ceață.
‎Atomii de hidrogen.
‎Primul element din Univers.
‎Iar, în ocean,
‎micile țestoase îl vânează acum.
‎Ies din adâncimile albastre
‎pentru a căuta hrană în apele recifului.
‎Ea e Stella.
‎Una dintre norocoasele care au părăsit ‎plaja și au ajuns în ocean.
‎E deja de două mii de ori ‎mai mare decât atunci când a eclozat
‎și crește repede.
‎Hrănindu-se cu creaturile ‎care pluteau în ocean,
‎a recoltat în special un anumit element.
‎Hidrogenul.
‎Acesta constituie mai mult de jumătate ‎dintre atomii din hrana consumată.
‎Și e cel mai abundent element ‎din orice ființă.
‎De la pești
‎la nevertebrate…
‎și la anemone și corali.
‎Atomii de hidrogen formați ‎la nașterea Universului
‎au fost transmiși de la stea la planetă,
‎de la planetă la animal…
‎și de la pradă la prădător.
‎Așadar, pentru Stella, apele din jurul ‎recifului sunt pline de pericole.
‎Rechinii-tigru aflați ‎în căutarea acelorași atomi
‎vânează inclusiv țestoase adulte.
‎Principala apărare a Stellei ‎e armura ei de încredere.
‎E din os ranforsat cu calciu și cu fosfor.
‎Elemente care datează ‎dintr-un alt moment esențial‎…
‎din viața Universului nostru.
‎ACUM 13,5 MILIARDE DE ANI
‎În primele 300 de milioane de ani ‎după Big Bang,
‎nu existau planete și stele.
‎Epoca întunecată a Universului.
‎Ascunse în întuneric,
‎uriașe filamente de hidrogen gazos ‎traversează Cosmosul.
‎Iar apoi, în mod surprinzător,
‎atrase de gravitație…
‎s-au născut primele stele.
‎Acesta e răsăritul cosmic.
‎Clipa în care s-au aprins luminile.
‎Adânc, în nucleul acelor prime stele…
‎a început un proces remarcabil.
‎Temperaturile și presiunile ‎erau atât de mari,
‎încât au fost create elemente noi.
‎Atomii de hidrogen ‎forțați să fuzioneze au produs heliul.
‎Când s-au contopit, au eliberat energie.
‎Reacția în lanț rezultată a dus ‎la formarea de elemente tot mai grele.
‎Printre ele se numărau ‎și cele esențiale pentru viață.
‎Trei atomi de heliu s-au combinat ‎pentru a crea carbonul.
‎E elementul-cheie ‎pentru orice formă de viață.
‎Carbonul și heliul au produs oxigen.
‎Aerul pe care-l respirăm.
‎Atomii de oxigen s-au combinat ‎pentru a face fosforul.
‎Apoi, siliciul și calciul.
‎Elementele care alcătuiesc toate ființele
‎au fost create în nucleele primelor stele.
‎Pentru Stella, unele elemente ‎sunt atât de importante…
‎încât va parcurge ‎distanțe imense în căutarea lor.
‎STRÂMTOAREA TORRES
‎LA 300 DE KILOMETRI DE CASĂ
‎Apele calde și puțin adânci ‎dintre Australia și Papua Noua Guinee
‎sunt un paradis ‎cu iarbă-de-mare fremătătoare.
‎Preriile oceanice.
‎Stella a călătorit până aici ‎ca să profite de ingredientele lor magice.
‎Pe măsură ce crește,
‎iarba-de-mare absoarbe elemente din spațiu
‎care au ajuns pe fundul oceanelor.
‎Lăstarii verzi bogați în calciu și fosfor
‎îi oferă Stellei mineralele necesare
‎pentru generarea și susținerea ‎carapacei ei protectoare.
‎Își întărește armura ‎pentru zilele grele care vor urma.
‎Stella își va petrece adolescența
‎căutând în ocean
‎atomii formați în stele.
‎Călătoria ei spre maturitate…
‎e oglindită în istoria Universului nostru.
‎Căci la trei miliarde de ani ‎după Big Bang…
‎Universul începea și el să se maturizeze.
‎Intra în incredibila fază activă ‎a formării de stele.
‎Pe măsură ce creșteau, ‎stelele erau atrase în galaxii imense…
‎precum Calea Lactee.
‎În aceste galaxii,
‎elementele chimice produse ‎de fiecare stea…
‎au fost transformate ‎în planete și în sateliți naturali.
‎După miliarde de ani,
‎elementele chimice s-au materializat ‎în Pământul pe care-l știm astăzi.
‎LA 2.000 DE KILOMETRI DE CASĂ
‎Stella s-a maturizat complet.
‎Are peste un metru lungime
‎și o carapace groasă, ‎acoperită cu alge verzi.
‎E camuflajul ideal ‎pentru croazierele din recife.
‎E în armonie deplină cu oceanul.
‎Atomi din stele…
‎adaptați perfect la viața marină.
‎Un exemplu de viață terestră…
‎modelată splendid de Cosmos.
‎Stella e pregătită ‎pentru următoarea etapă a vieții ei.
‎Pentru că e pe cale ‎să devină ea însăși mamă.
‎În corpul ei…
‎are o sută de ouă.
‎Prima serie din multele ‎pe care le va avea.
‎Propria ei încărcătură de praf de stele.
‎Peste tot în recif,
‎atomii se adună în noi vieți…
‎creând unul dintre cele mai bogate ‎ecosisteme de pe Pământ.
‎Dar planeta noastră…
‎e un caz particular.
‎În restul sistemului solar, ‎aceleași elemente
‎au creat lumi ‎mult mai puțin propice vieții.
‎MERCUR
‎Mercur e cea mai apropiată de Soare ‎și e o planetă bogată în carbon.
‎Dar, în loc să creeze viață…
‎430 DE GRADE CELSIUS
‎carbonul e copt în crusta ei…
‎pe o lume arsă de lumina stelară.
‎La capătul opus al sistemului solar, ‎temperaturile scăzute de pe Neptun
‎duc la condensarea în nori de metan ‎a carbonului și a hidrogenului.
‎E gazul sufocant care-i dă ‎această nuanță intensă de albastru.
‎Și chiar și pe Marte,
‎o planetă cu aceleași ingrediente ‎ca Pământul,
‎lipsa unei atmosfere bogate în oxigen
‎înseamnă că viața complexă ‎nu poate supraviețui aici.
‎Doar pe Pământ sunt condiții ideale.
‎Dar și aici,
‎lupta pentru elemente e acerbă.
‎Iar pericolul…
‎nu e niciodată departe.
‎Din fericire, Stella e expertă ‎în jocul de-a v-ați ascunselea.
‎E în siguranță momentan…
‎dar se confruntă ‎cu cea mai mare provocare din viața ei.
‎Să se întoarcă în Marea Barieră de Corali,
‎la insula pe care s-a născut…
‎pentru a depune ‎la rândul ei ouăle în nisip.
‎Dar o viață petrecută în ocean
‎înseamnă că e acum ‎la două mii de kilometri distanță.
‎Felul în care navighează spre casă ‎e una dintre minunile naturii.
‎În adâncuri,
‎nucleul planetei noastre ‎generează un câmp magnetic…
‎care dă fiecărui punct de la suprafață ‎o amprentă magnetică unică.
‎Când a eclozat,
‎amprenta insulei a rămas întipărită ‎în creierul Stellei.
‎Și, ca să se întoarcă,
‎se va baza pe un alt element chimic.
‎Unul care o leagă de nucleul planetei.
‎Un element creat ‎doar de stelele care se sting.
‎Într-o zonă apropiată a galaxiei,
‎acum 2,5 milioane de ani,
‎a avut loc o schimbare dramatică ‎în nucleul unei stele uriașe.
‎Fuziunea nucleară a alimentat-o ‎pe toată durata vieții ei.
‎Energia degajată
‎a creat elemente tot mai grele.
‎Până când nucleul a atins ‎asemenea temperaturi,
‎încât a început să creeze fier.
‎Acest lucru a provocat ‎o schimbare fundamentală.
‎Reacția care produce fier ‎nu eliberează energie,
‎ci o consumă.
‎Cantitățile tot mai mari de metal
‎s-au răspândit prin nucleu ca o maladie.
‎Se hrăneau cu căldura stelei.
‎O înăbușeau.
‎Fără căldura care-i asigura echilibrul…
‎din momentul acela…
‎soarta stelei era pecetluită.
‎Explozia rezultată a strălucit ‎cu intensitatea a zece miliarde de sori.
‎Supernova a împrăștiat ‎praful bogat în fier în toată galaxia.
‎Până la planeta noastră.
‎Chiar și acum,
‎o sută de tone de praf de stele ‎intră zilnic în atmosferă.
‎Anumite particule sunt rămase ‎de la formarea sistemului solar.
‎Altele provin de la supernove îndepărtate.
‎Sunt legătura directă ‎dintre planeta noastră și stele.
‎Fierul din acest praf
‎îi permite Stelei să-și afle calea.
‎Pentru că, în creierul ei…
‎bănuim că anumite celulele specializate ‎conțin cristale de magnetit,
‎un mineral bogat în fier ‎influențat de câmpul magnetic terestru.
‎O busolă
‎care-i arată direcția corectă.
‎Ea îi permite Stellei să găsească ‎amprenta magnetică unică a căminului ei.
‎Așadar, un element creat de o supernovă…
‎o va călăuzi acum mii de kilometri ‎prin oceanul inexpresiv.
‎Până pe insula…
‎pe care s-a născut.
‎Dar există și alte creaturi ‎cu aptitudini magnetice de localizare.
‎Și rechinii-tigru le au.
‎Și ei, la rândul lor, se întorc pe insulă.
‎Căci, preț de câteva luni pe an,
‎mii de țestoase vin aici ‎să-și depună ouăle.
‎E cea mai mare adunare de țestoase verzi
‎de pe planetă.
‎Când ajung la țărm,
‎începe ospățul.
‎Stella trebuie să aștepte ‎momentul potrivit…
‎pentru a găsi un culoar
‎și a evita masacrul.
‎Când pericolul a trecut…
‎înoată în sfârșit spre țărm.
‎După o călătorie legendară…
‎Stella iese pe nisipul
‎pe care l-a atins ultima oară ca pui.
‎Elementele pe care le-a adunat o viață…
‎sunt acum adăpostite cu grijă în nisip.
‎Misiunea Stellei s-a încheiat
‎și se întoarce în ocean…
‎pentru a relua cursa după praful stelar.
‎Ciclul vieții ei
‎îl reflectă pe cel mai măreț dintre toate.
‎Viața și moartea stelelor.
‎Pentru că departe, în galaxie,
‎cenușa a nenumărate supernove
‎s-a adunat într-o nebuloasă uriașă.
‎Un nor de praf stelar ‎de zeci de ani-lumină lungime.
‎În adâncul lui sunt zonele ‎în care următoarele generații de stele
‎iau naștere.
‎Se numesc proplide
‎și sunt ca niște gigantice ouă cosmice.
‎Fiecare e mai mare ‎decât sistemul nostru solar.
‎În cochiliile lor de gaz ionizat,
‎gravitația adună praf de stele.
‎Iar praful de stele din ouăle Stellei…
‎începe și el să prindă contur.
‎Elementele adunate de ea ‎încep să se transforme…
‎în ceva ce începe să semene ‎cu o creatură minusculă.
‎În discul protoplanetar…
‎gaze precum hidrogenul și heliul…
‎hrănesc o stea embrionară.
‎Ceea ce a fost cândva un embrion…
‎e acum o mică țestoasă…
‎cu carapace, înotătoare și cioc.
‎Elemente recombinate…
‎pentru viața marină.
‎În proplid,
‎dezvoltarea noii stele ‎se apropie de sfârșit.
‎Renăscută din cenușa ‎generației anterioare,
‎lumina sa expune acum ‎planetele în formare din jurul ei.
‎Noi lumi.
‎Și poate noi refugii pentru viață.
‎Iar sub nisip
‎e același praf de stele.
‎Transmis prin nenumărate generații ‎de stele și de țestoase…
‎va începe o nouă călătorie.
‎Fiecare viață nouă
‎e conectată direct ‎la originea Universului.
‎Fiecare nouă poveste ‎începe la finalul celei anterioare.
‎Și astfel, ‎povestea Universului nostru continuă
‎cu cea mai de preț resursă a Pământului…
‎apa.
‎Și o familie de elefanți ‎care sfidează pericolele în căutarea ei.
‎Călătoria lor e la fel de remarcabilă…
‎precum cea a apei prin nesfârșitul ‎Univers, către planeta noastră.
‎Dar de ce e Pământul ‎singura lume din sistemul solar
‎cu apă în stare lichidă la suprafață?
‎Și de ce e atât de importantă ‎pentru viață?
‎Subtitrarea: Gabi Nițu