Nattens frembrudd…
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
…avslører planetens forbindelse til universet.
Et stjerneskudd.
Urgammel stein fra verdensrommet…
faller til jorden.
I den er grunnstoffene som bygget universet vårt.
I utallige generasjoner
har havskilpadder svømt rundt i havet
og samlet kosmiske grunnstoffer i maten de spiser.
Og slik de har gjort i hundrevis av millioner av år,
har hver nye generasjon
resirkulert det samme stjernestøvet…
for å skape den neste.
Født under big bang
og smidd i hjertet av stjernene,
har 90 grunnstoffer skapt alt.
Endeløst resirkulert og rekonfigurert
gjennom universets historie.
Og nå,
med de samme grunnstoffene,
begynner hver nye skilpadde en livssyklus…
som speiler stjernenes liv.
UNIVERSET
HAVETS ELEMENTER
Ved Australias store barriererev
har noe magisk skjedd.
Etter 50 dager under sanden
har grunnstoffer fra hele kosmos skapt liv.
De kombineres til neste generasjon av grønn havskilpadde.
Eggene har brukt opp tilførselen av livgivende grunnstoffer.
Og i dag vil babyskilpaddene få sin første smak av luft.
Og mens brødrene og søstrene prøver å komme seg til vannet,
er en liten hunn…
den siste som fødes.
For å nå voksen størrelse,
må hun høste grunnstoffer fra havet.
Det er en farlig reise…
med svik hvor enn man snur seg.
Men for babyskilpaddene
er havet uimotståelig lokkende.
Av et reir på 100,
vil noen ganger bare én overleve.
Noen ganger ingen.
Men på tross av farene,
vet den lille hunnen at hun må nå vannet.
Hun ser en åpning…
og tar sjansen.
I dag
er hun den heldige.
Den nyfødte slutter ikke å svømme før hun er langt fra revet.
Trygt forbi rovdyrene som samler seg på grunnene,
fortsetter hun ut i det store åpne havet…
for å tilbringe barndommen med å fortære atomer.
Atomer, hvis opprinnelse strekker seg tilbake gjennom hele kosmos' liv.
Til en tid da vårt univers var i sin barndom.
Det utvidet seg fra ingenting til alt på et blunk.
Universet vårt ble født med big bang.
Først
fantes bare en varm tett tåke.
Men da den fortsatte å utvide seg,
begynte tåken å avkjøles.
Og på den minste skala som kan tenkes,
begynte noe forbløffende å skje.
De første atomene kondenserte ut av tåken.
Hydrogenatomer.
Universets aller første grunnstoff.
Og i havet
jakter småskilpadder på dem.
Når de kommer fra dyphavet
for å spise i revenes grunne vann.
Dette er Stella.
En av de heldige som kom seg fra stranden og ut i havet.
Hun veier alt 2000 ganger mer enn da hun ble klekket,
og hun vokser raskt.
Hun har spist skapninger som drev i det åpne havet.
Ett grunnstoff har hun høstet mer av enn noe annet.
Hydrogen.
Det utgjør mer enn halvparten av alle atomene i maten hun spiser.
Det er det vanligste grunnstoffet i alt levende.
Fra fisk
til virvelløse dyr.
Anemoner og koraller.
Hydrogenatomer dannet ved universets begynnelse
har blitt overført fra stjerne til planet,
planet til dyr,
og fra bytte til rovdyr.
Det betyr at for Stella
er vannet rundt revet fullt av farer.
Tigerhaier, sultne på samme atomer,
jakter på havskilpadder hele sitt voksne liv.
Stellas viktigste forsvar er hennes trofaste rustning.
Dens bein er herdet med kalsium og fosfor.
Grunnstoffer fra et annet viktig øyeblikk…
i universets liv.
13,5 MILLIARDER ÅR SIDEN
I de første 300 millioner årene etter big bang
fantes ingen planeter eller stjerner.
Universets mørke tidsalder.
I skjul i mørket
fyker store mengder hydrogengass gjennom kosmos.
Og så, utrolig nok,
da de ble trukket sammen av tyngdekraften,
ble de første stjernene født.
Dette er det kosmiske daggry.
Øyeblikket da lysene ble slått på.
Og dypt inne i de første stjernene
begynte en bemerkelsesverdig prosess.
Temperatur og trykk var så ekstremt…
at nye grunnstoffer ble dannet.
Hydrogenatomer ble presset sammen og skapte helium.
Da de smeltet sammen, ble det frigjort energi.
Det skapte en kjedereaksjon som skapte stadig tyngre grunnstoffer.
Også de som kreves for liv.
Tre heliumatomer ble til et karbonatom.
Grunnstoffet alt liv bygger på.
Karbon og helium dannet oksygen.
Luften vi puster inn.
Oksygenatomer ble sammen til fosfor.
Så silisium og kalsium.
Grunnstoffene som utgjør alt liv
ble skapt i de aller første stjernenes hjerter.
For Stella
er noen grunnstoffer så viktige
at hun reiser langt for å finne dem.
TORRESSTREDET
300 KILOMETER HJEMMEFRA
Det varme og grunne vannet mellom Australia og Papua Ny-Guinea
er et paradis fullt av livfullt sjøgress.
Havets prærier.
Stella har reist helt hit for å få nå de magiske ingrediensene.
Når det vokser,
absorberer sjøgress grunnstoffer fra det ytre rom
som har funnet til havbunnen.
Spirende blader rike på kalsium og fosfor
gir Stella de mineralene hun trenger
for å bygge og opprettholde sitt beskyttende skall.
Hun herder rustningen for utfordringene.
Stella vil tilbringe ungdomsårene sine
på leting i havet
etter atomer født i stjernene.
Hennes reise mot modenhet…
har en parallell i vårt univers' historie.
For tre milliarder år etter big bang,
var universet også i ferd med å bli voksent.
Det gikk inn i en utrolig aktiv fase av stjernedannelse.
10,8 MILLIARDER ÅR SIDEN
Da de vokste,
ble stjerner samlet i store galakser.
Som Melkeveien.
Og i disse galaksene
ble grunnstoffene hver stjerne skapte
forvandlet til planeter og måner.
Etter milliarder av år
har grunnstoffer modnet og blitt til jorden vi kjenner i dag.
2000 KM HJEMMEFRA
Stella er nå fullvoksen.
Hun er over en meter lang
og har et tykt skall dekket av grønne alger.
Ideell kamuflasje for å svømme i korallrev.
Hun er nå i ett med havet.
Atomer fra stjernene…
perfekt tilpasset livet i havet.
Bare ett eksempel på liv på jorden…
utsøkt formet av kosmos.
Stella er nå klar for neste livsfase.
For hun skal selv bli mor.
Inne i hennes kropp
bærer hun et kull på 100 egg.
Den første av mange hun får i løpet av livet.
Hennes egen dyrebare last av stjernestøv.
Over hele revet
samles atomer til nytt liv.
Det skaper et av verdens rikeste økosystemer.
Men vår planet…
skiller seg ut.
I resten av solsystemet
har de samme grunnstoffene
skapt kloder som er langt mindre egnet for liv.
MERKUR
Nærmest sola
finner vi Merkur, en planet rik på karbon.
Men heller enn å skape liv…
430 GRADER CELSIUS
…blir karbonet bakt inn i skorpen.
På en klode svidd av stjernelys.
NEPTUN
Mens lengst ute i solsystemet,
gjør Neptuns iskalde temperaturer
at karbon og hydrogen…
MINUS 214 GRADER CELSIUS
…danner skyer av metan.
Den kvelende gassen som gir den sin strålende blåfarge.
Og selv på Mars,
en planet med samme ingredienser som jorden,
gjør mangelen på en oksygenrik atmosfære
at komplekst liv ikke kan overleve her.
Bare på jorden er forholdene perfekte.
Men selv her
er konkurransen om grunnstoffer hard.
Og fare…
er aldri langt unna.
Heldigvis har Stella blitt ekspert på gjemsel.
I foreløpig trygghet,
står Stella overfor sitt livs største utfordring.
Å vende tilbake til Det store barriererevet
og øya hun ble født på,
for å legge egne egg i sanden.
Men etter et liv på vandring i havet,
er hun nå 2000 kilometer unna.
Hvordan Stella navigerer hjem
er et av naturens undre.
Dypt inne i jorden
skaper jordkjernen et magnetfelt…
som gir hvert punkt på overflaten en egen magnetisk signatur.
Da hun ble klekket,
ble øyas signatur innprentet i Stellas hjerne.
Og for å finne veien tilbake,
vil hun utnytte nok et grunnstoff.
Et som forbinder henne til jordkjernen.
Et grunnstoff som bare skapes når stjerner dør.
I en nærliggende del av galaksen,
for to og en halv million år siden,
skjedde en dramatisk endring i en kjempestjernes kjerne.
I hele sitt liv hadde den vært drevet av kjernefysisk fusjon.
Energien som ble frigjort
skapte stadig tyngre grunnstoffer.
Helt til kjernen ble så varm
at den begynte å skape
jern.
Det førte til en grunnleggende forandring.
For det å skape jern frigjør ikke energi.
Det fortærer den.
Etter hvert som stadig mer av metallet ble dannet,
spredte det seg i kjernen som en sykdom.
Den spiste av stjernens varme.
Og kvelte den.
Den var uten varmekilde for å opprettholdes.
Fra da av
var stjernen dødsdømt.
Den resulterende eksplosjonen strålte med en lysstyrke som ti milliarder soler.
En supernova som sendte jernrikt støv ut i galaksen.
Helt til vår planet.
Og selv nå
kommer 100 tonn stjernestøv inn i jordatmosfæren hver dag.
Noe gjenværende fra dannelsen av solsystemet.
Noe er blåst hit fra fjerne supernovaer.
En direkte forbindelse mellom planeten og stjernene.
Og det er jernet i dette støvet
som gjør at Stella finner veien.
For dypt i hennes hjerne…
antas spesialiserte celler å inneholde magnetittkrystaller.
Et jernrikt mineral som justerer seg med jordens magnetfelt.
Et kompass
som peker henne i riktig retning.
Slik kan Stella finne sitt hjemsteds magnetiske fingeravtrykk.
Et grunnstoff smidd i en supernova
vil føre henne over kilometer med hav.
Og tilbake til øya…
der hun ble født.
Men det finnes andre skapninger med magnetiske evner.
Tigerhaien har det også.
Det leder dem tilbake til samme øy.
For i noen måneder hvert år
kommer tusenvis av hunnskilpadder hit for å legge egg.
Den største samlingen av grønn havskilpadde
noe sted på jorden.
Og når de nærmer seg land,
begynner de å spise.
Stella må vente på rett øyeblikk…
til å finne en åpning
og unngå angrepet.
Når faren er over,
svømmer hun endelig i land.
Etter en storslått reise,
kommer Stella seg opp på samme sand
som hun sist rørte som nyklekket.
Grunnstoffene hun brukte et liv på å samle…
leveres trygt i sanden.
Stellas oppdrag er fullført.
Hun vender tilbake til havet…
for å begynne å samle stjernestøv igjen.
Hennes livssyklus…
gjenspeiler den største syklusen av alle.
Stjernenes liv og død.
For langt unna gjennom galaksen,
har aske fra utallige supernovaer…
ORIONTÅKEN I DAG
…samlet seg i en kjempetåke.
En sky av stjernestøv med mange titalls lysårs bredde.
Og begravd i den er steder der neste generasjon stjerner
begynner å dannes.
De kalles proplyder.
De er som enorme kosmiske egg.
Hver av dem større enn solsystemet vårt.
Inne i skall av ionisert gass,
trekker tyngdekraften stjernestøv sammen.
Og stjernestøvet i Stellas egg…
begynner også å ta form.
Mens grunnstoffene hun samlet forvandles…
til noe som begynner å ligne en liten skapning.
Inne i proplyden
mater gasser som hydrogen og helium
en embryonal stjerne.
Det som en gang var et embryo,
er nå en liten skilpadde
med skall, luffer og nebb.
Grunnstoffer omskapt…
for et liv i havet.
I proplyden
er den nye stjernens utvikling også snart ferdig.
Gjenfødt fra den forrige generasjonens aske,
avslører dens lys en familie av voksende planeter i bane.
Nye kloder.
Kanskje med nye muligheter for liv.
Og under sanden
finnes samme stjernestøv.
Videreført gjennom utallige generasjoner av stjerner og skilpadder…
vil det begynne nok en reise.
Hvert nye liv
er direkte knyttet til universets opprinnelse.
Hver nye historie begynner med den foregåendes slutt.
Slik fortsetter historien om vårt univers
med jordens mest verdifulle ressurs,
vann.
Og en elefantfamilie på et farlig oppdrag for å finne det.
Reisen deres er like enestående
som vannets reise gjennom verdensrommet til vår planet.
Men hvorfor er jorden eneste klode i solsystemet
der overflaten dekkes av flytende vann?
Og hvorfor er det så avgjørende for liv?
Tekst: Helge Haaland