Iltahämärä…
NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
…paljastaa planeettamme yhteyden universumiin.
Tähdenlento.
Muinainen kivi avaruuden syövereistä -
putoaa Maahan.
Sen sisällä ovat alkuaineet, joista universumimme rakentui.
Lukuisten sukupolvien ajan -
merikilpikonnat ovat vaeltaneet merellä -
keräten kosmisia alkuaineita syömästään ruuasta.
Ja kuten ne ovat tehneet satoja miljoonia vuosia,
jokainen sukupolvi -
kierrättää samaa tähtipölyä -
tuottaakseen seuraavan.
Alkuräjähdyksessä syntyneet ja tähtien sydämissä taotut -
90 alkuainetta loi kaiken.
Ne ovat kiertäneet ja yhdistyneet loputtomasti -
universumin historiassa.
Ja nyt -
näistä samoista alkuaineista -
jokainen uusi kilpikonna aloittaa elinkaarensa,
joka heijastaa tähtien elämää.
ELÄMÄN EDELLYTYKSET
Australian suurella valliriutalla -
on tapahtunut jotain maagista.
Vietettyään 50 päivää hiekan alla -
alkuaineet kosmoksesta ovat luoneet elämää.
Ne yhdistyivät muodostamaan uuden sukupolven merikilpikonnia.
Munat ovat ehdyttäneet elämän luovien alkuaineiden varaston.
Tänään vauvakilpikonnat maistavat ilmaa ensimmäisen kerran.
Sen veljien ja siskojen kiiruhtaessa veteen -
pieni naaras -
syntyy viimeisenä.
Jotta se voisi varttua täysikasvuiseksi,
sen täytyy kerätä alkuaineita merestä.
Se on vaarallinen matka,
jossa uhkia piilee joka nurkalla.
Mutta vauvakilpikonnille meren kutsu on vastustamaton.
Sadan munan pesästä -
selviää joskus vain yksi.
Joskus ei yhtään.
Riskeistä huolimatta -
pieni naaras tietää, että sen on päästävä veteen.
Se huomaa tilaisuuden -
ja ottaa riskin.
Tänään -
se oli onnekas.
Pienokainen ei pysähdy ennen kuin riutta on kaukana.
Turvallisesti kaukana pedoista, jotka väijyvät rantavesissä,
se katoaa aavalle merelle -
viettääkseen lapsuutensa nauttien atomeista.
Atomeista, joiden alkuperä on kosmoksen elämän alussa.
Aikana, kun universumimme oli vielä nuori.
ALKURÄJÄHDYS
Laajentuen tyhjästä kaikkeen hetkessä.
Universumimme syntyi alkuräjähdyksessä.
Aluksi -
oli vain kuumaa tiheää sumua.
Mutta sen laajentuessa -
sumu alkoi jäähtyä.
Pienen pienessä mittakaavassa -
jotain ällistyttävää alkoi tapahtua.
Ensimmäiset atomit tiivistyivät sumusta.
Vetyatomit.
Maailmankaikkeuden ensimmäinen alkuaine.
Ja meressä -
nuoret kilpikonnat metsästävät sitä.
Ne nousevat sinestä -
etsimään riutan mataliin vesiin.
Tämä on Stella.
Yksi niistä onnekkaista, jotka pääsivät rannalta merelle.
Se on jo yli 2000 kertaa kuoriutumispainonsa painoinen -
ja kasvaa nopeasti.
Se syö olentoja, joita se löytää merestä.
Se on kerännyt yhtä alkuainetta enemmän kuin muita.
Vetyä.
Se muodostaa yli puolet atomeista sen ravinnossa.
Ja sitä on alkuaineista eniten kaikessa elollisessa.
Kaloista -
selkärangattomiin.
Valkovuokoista koralliin.
Vetyatomit, jotka muodostuivat maailman aamuhämärässä,
ovat siirtyneet tähdestä planeetalle,
planeetasta eläimeen -
ja saalistajasta saaliiseen.
Eli Stellalle riuttaa ympäröivät vedet ovat täynnä vaaroja.
Tiikerihait, jotka janoavat samoja atomeja,
metsästävät merikilpikonnia koko aikuisikänsä.
Stellan tärkein puolustus on sen kilpi.
Sen luu on karkaistu kalsiumilla ja fosforilla.
Ne juontavat juurensa tärkeään hetkeen -
universumimme elämässä.
13,5 MILJARDIA VUOTTA SITTEN
Ensimmäisten 300 miljoonan vuoden jälkeen alkuräjähdyksestä -
ei ollut planeettoja eikä tähtiä.
Universumimme pimeät ajat.
Piilossa pimeässä -
valtavat vetykaasun kärhet risteilevät kosmoksessa.
Ja sitten,
kun painovoima yhdisti ne,
ensimmäiset tähdet syntyivät.
Koitti kosminen aamunkoi.
Hetki, kun valot syttyivät.
Ja ensimmäisten tähtien sisällä -
alkoi merkittävä prosessi.
Lämpötilat ja paineet olivat niin äärimmäisiä,
että syntyi uusia alkuaineita.
Vetyatomit yhdistyivät luomaan heliumia.
Niiden fuusiossa vapautui energiaa.
Se loi ketjureaktion, joka synnytti raskaampia alkuaineita.
Mukaan lukien ne, jotka ovat elämälle olennaisia.
Kolme vetyatomia yhdistyi ja niistä syntyi hiili.
Alkuaineen, joka on kaiken elämän perusta.
Hiilestä ja heliumista tuli happea.
Ilmaa, jota hengitämme.
Happiatomit muodostivat fosforin.
Sitten piitä ja kalsiumia.
Alkuaineet, jotka loivat kaiken elollisen,
syntyivät ensimmäisten tähtien sydämissä.
Stellalle jotkut alkuaineet ovat niin tärkeitä,
että se matkaa pitkiä matkoja niitä etsiessään.
TORRESINSALMI
300 KILOMETRIN PÄÄSSÄ KOTOA
Australian ja Papua-Uuden-Guinean välinen lämmin ja matala vesi -
on eloisan meriruohon paratiisi.
Meren preeriat.
Stella on matkannut tänne asti saadakseen niiden aineksia.
Kasvaessaan -
meriheinä imee ulkoavaruuden alkuaineita,
jotka ovat päätyneet merenpohjaan.
Rehevät lehdet ovat täynnä kalsiumia ja fosforia,
joista Stella saa tarvitsemansa hivenaineet -
kasvattaakseen suojaavaa kilpeään.
Se kovettaa kilpensä tulevia koitoksia varten.
Stella viettää nuoruutensa -
etsien merestä atomeita, jotka syntyivät tähdissä.
Sen matka täysikasvuisuuteen -
on verrannollinen universumimme tarinaan.
Koska kolme miljardia vuotta alkuräjähdyksen jälkeen -
myös universumi alkoi aikuistua.
Se siirtyi aktiiviseen vaiheeseen, jossa muodostui tähtiä.
Kasvaessaan -
tähdet kerääntyivät laajoiksi galakseiksi.
Kuten Linnunratamme.
Ja näiden galaksien sisällä -
alkuaineet, joita kukin tähti tuotti,
muuttuivat planeetoiksi ja kuiksi.
Miljardien vuosien jälkeen -
alkuaineet kypsyivät Maaksi, jonka tunnemme tänään.
VANUATU
2000 KILOMETRIN PÄÄSSÄ KOTOA
Stella on nyt täysin aikuinen.
Se on yli metrin pituinen, ja sillä on paksu levänpeittämä kilpi.
Ihanteellinen suoja koralliriuttojen kiertelyyn.
Se on nyt yhtä meren kanssa.
Tähtien atomit -
ovat sopeutuneet elämään merellä.
Vain yksi esimerkki elämästä Maassa,
jonka kosmos on muovannut.
Stella on valmis seuraavaan vaiheeseen.
Siitä on tulossa äiti.
Se kantaa kehossaan sataa munaa.
Ensimmäisiä monista, joita se munii elämänsä aikana.
Sen oma arvokas tähtipölyn kuorma.
Riutalla -
atomeista koostuu uutta elämää.
Ne luovat yhden maailman rikkaimmista ekosysteemeistä.
Mutta planeettamme…
on poikkeus.
Muualla aurinkokunnassa samat alkuaineet -
ovat luoneet maailmoja, jotka eivät sovellu elämään.
MERKURIUS
Lähimpänä Aurinkoa on Merkurius, ja siellä on paljon hiiltä.
Mutta elämän luomisen sijaan…
430 CELSIUSASTETTA
…hiili korventuu sen kuoreksi.
Tähtivalon polttamassa maailmassa.
Aurinkokunnan syrjäisessä kolkassa olevan Neptunuksen kylmät lämpötilat -
saavat hiilen ja vedyn muodostamaan metaanipilviä.
Se saa sinisen värinsä tukahduttavasta kaasusta.
Ja jopa Marsissa,
jonka alkuaineet ovat samat kuin Maassa,
happirikkaan ilmakehän puute merkitsee, että elollinen ei selviä siellä.
Olosuhteet ovat oikeat vain Maassa.
Mutta täälläkin -
kilpailu alkuaineista on kovaa.
Ja vaara…
ei ole koskaan kaukana.
Onneksi Stellasta on tullut piiloutumisen mestari.
Stella on nyt turvassa,
mutta sitä odottaa sen elämän suurin haaste.
Paluu Suurelle valliriutalle -
ja sen syntymäsaarelle -
munimaan omat munansa hiekkaan.
Elämä merellä vaeltaen merkitsee, että se on 2000 kilometrin päässä kotoa.
Se, miten Stella löytää kotiinsa, on yksi luonnon ihmeistä.
Syvällä Maan uumenissa -
planeettamme ydin luo magneettisen kehän,
joka antaa sen pinnalle uniikin magneettisen merkin.
Kun Stella kuoriutui,
sen saaren merkki jätti jäljen Stellan aivoihin.
Löytääkseen tiensä kotiin -
sen on luotettava erääseen toiseen alkuaineeseen.
Siihen, joka yhdistää sen planeetan ytimeen.
Tätä alkuainetta syntyy ainoastaan tähtien kuollessa.
Läheisessä galaksin osassa kaksi ja puoli miljoonaa vuotta sitten -
suuren tähden ytimessä tapahtui dramaattinen muutos.
Koko sen elämän ajan se oli saanut voimansa ydinfuusiosta.
Vapautunut energia -
loi yhä raskaampia elementtejä.
Kunnes ydin kuumeni niin paljon,
että se alkoi luoda -
rautaa.
Se aiheutti perustavanlaatuisen muutoksen.
Raudan valmistaminen ei vapauta energiaa.
Se kuluttaa sitä.
Kun metallia syntyi yhä enemmän,
se levisi sen ytimeen kuin tauti.
Se söi tähden lämpöä.
Kuristi sen.
Ilman lämmönlähdettä,
tästä hetkestä lähtien,
tähti oli tuhoon tuomittu.
Räjähdykset loistivat 10 miljardin auringon voimalla.
Supernova työnsi rautaista pölyä galaksin halki.
Meidän planeetallemme asti.
Yhä edelleen -
100 tonnia tähtipölyä saapuu Maan ilmakehään päivittäin.
Osa siitä on jäänteitä aurinkokuntamme muodostumisesta.
Osa kimposi tänne kaukaisista supernovista.
Suora yhteys planeettamme ja tähtien välillä.
Ja tässä pölyssä oleva rauta -
auttaa Stellaa löytämään tiensä.
Syvällä sen aivoissa -
erikoistuneiden solujen ajatellaan sisältävän magnetiittikristalleja.
Rautapitoinen mineraali, joka kohdistuu magneettikehän mukaisesti.
Kompassi,
joka osoittaa sille oikean suunnan.
Sen avulla Stella löytää kotinsa uniikin magneettisen sormenjäljen.
Ja niin supernovassa taottu alkuaine -
ohjaa sen halki ilmeettömän meren.
Takaisin saarelle,
jolla se syntyi.
On muitakin olentoja, joilla on magneettisia suunnistuskykyjä.
Tiikerihaillakin on se.
Se johtaa ne takaisin samalle saarelle.
Muutaman kuukauden ajan joka vuosi -
tuhannet naaraskilpikonnat saapuvat tänne munimaan munansa.
Se on suurin merikilpikonnien kokoontuminen -
missään maailmassa.
Kun ne tulevat rantaan,
ruokinta alkaa.
Stellan täytyy odottaa sopivaa tilaisuutta -
ja välttää hyökkäys.
Kun vaara on ohi,
se ui viimein rantaan.
Eeppisen matkan jälkeen -
Stella nousee hiekalle,
jota se koski viimeksi vastakuoriutuneena.
Alkuaineet, joita se on kerännyt koko elämänsä,
on nyt turvallisesti toimitettu hiekkaan.
Stellan tehtävä on suoritettu ja se palaa mereen…
keräämään tähtipölyä jälleen kerran.
Sen elämän kierto -
heijastaa kaikista suurinta kiertoa.
Tähtien elämää ja kuolemaa.
Koska kaukana galaksissa -
lukemattomien supernovien tuhkat -
ovat muodostaneet jättimäisen sumun.
Tähtipölyn pilvi, joka ulottuu kymmeniä valovuosia.
Sen sisään on haudattu paikkoja, joissa seuraava tähtien sukupolvi -
alkaa muodostua.
Protoplanetaariset kiekot.
Ne ovat kuin valtavia kosmisia munia.
Jokainen isompi kuin aurinkokuntamme.
Niiden ionisoidun kaasukuoren sisällä -
painovoima vetää tähtipölyä kasaan.
Stellan munien sisällä oleva tähtipöly -
alkaa myös ottaa muotoaan.
Sen keräämät alkuaineet alkavat muuttua -
joksikin, mikä muistuttaa pientä olentoa.
Protoplanetaarisen kiekon sisällä kaasut, kuten vety ja helium -
ruokkivat tähden alkiota.
Se, mikä oli joskus alkio,
on nyt pieni kilpikonna -
kuorineen, räpylöineen ja nokkineen.
Alkuaineiden uusi muoto,
joka soveltuu elämään merellä.
Myös uuden tähden kehitys on loppusuoralla.
Se syntyi edellisten sukupolvien tuhkasta,
ja nyt sen valo paljastaa kasvavien planeettojen perheen.
Uusia maailmoja.
Ehkä uusia mahdollisuuksia elämälle.
Ja hiekan alla -
sama tähtipöly,
joka on siirtynyt lukemattomien tähtien ja kilpikonnien sukupolvien yli,
aloittaa uuden matkan.
Jokainen uusi elämä -
on suoraan yhteydessä universumin syntyyn.
Jokainen uusi tarina alkaa viimeisen lopussa.
Universumimme tarina jatkuu -
Maan arvokkaimmalla voimavaralla,
vedellä.
Ja norsujen perheellä, jotka etsivät sitä vaarallisella matkalla.
Niiden matka on yhtä ihmeellinen -
kuin veden matka avaruudesta planeetallemme.
Miksi Maa on aurinkokunnan ainoa maailma, jonka pinta on nestemäisen veden peitossa?
Ja miksi se on niin tärkeää elämälle?
Tekstitys: Eveliina Niemi