EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Den nordligste del af vores planet
er et landområde med ekstremer.
Når vinteren tager over,
får arktiske vinde temperaturen til at styrtdykke.
Selv den hårdføre brune bjørn må søge i ly.
De kan ikke udholde kulden
og tvinges til at indlede en enestående rejse.
Mens Nordpolen vipper ind i vinterens mørke og kulde,
begynder bjørnene at kravle højt op i bjergene
for at finde ly i grotter eller huler,
gravet ind i stejle bakker.
Flere hundrede meter oppe.
Bjørne, der lever på Jordens ender,
skal håndtere de utrolige udfordringer, som hver sæson bringer.
For at gøre det
bruger de en meget speciel forbindelse til Universet,
for nedfældet i en bjørns biologi
er alle de kritiske øjeblikke
fra Jordens fire en halv milliarder år lange historie.
Hændelser med utænkelig kraft og destruktion,
der har skabt en verden ulig nogen anden i vores univers.
UNIVERSET
ÅRSTIDERNES SKIFTEN
Det her er Luna, en seksårig hun.
Efter at være nået i sikkerhed i sin hule
er det her hendes hjem i de kommende seks måneder.
Et hyggeligt sted
til vinterdvalen.
VINTERDVALEDAG 1
Mens dagene bliver kortere,
reagerer hendes krop på planetens rytme.
Hendes puls begynder at dale
til kun otte slag i minuttet.
Mens hun falder til ro,
daler hendes kropstemperatur.
Og hun indleder en dyb, drømmefyldt søvn.
Den kraftfulde forbindelse mellem bjørn og univers
tvinger hende til at tilbringe de hårde vintermåneder under jorden.
Lykkeligt uvidende om den lange rejse forude.
For uden for hulen
er Jorden i bevægelse.
DAG 1
Hver dag drejer planeten én gang på sin akse.
DAG 2
DAG 3
DAG 4
DAG 5
Hver måned fuldfører Månen et helt kredsløb rundt om Jorden.
Og mens månederne går,
kredser Jorden og Månen rundt om Solen.
I det tidsrum, hvor hun sover,
rejser Luna 470 millioner kilometer.
MARTS
En episk kosmisk rejse
halvvejs rundt om Solen.
Og i år
har hun nye rejsefæller.
VINTERDVALEDAG 122
Mens hun var halvvågen og sov,
har Luna født
to bjørneunger.
Ungerne æder og sover i hulen, indtil det er forår.
Men at have to mere at brødføde
tærer på Lunas krop.
Fedtceller under hendes skind begynder at krympe,
mens hendes energilager bruges til at producere mælk.
VINTERDVALEDAG 154
Efter fem måneder under jorden
har Luna allerede tabt over en fjerdedel af sin kropsvægt.
Og med temperaturer, der udenfor stadig er under nul,
har Luna alvorligt brug for, at foråret kommer,
hvis hun fortsat skal brødføde sine nyfødte unger.
Heldigvis
har Jorden en god særhed.
Den hælder til siden.
HÆLDNING 23 GRADER
Så når den bevæger sig gennem rummet,
vil forskellige dele af planeten på forskellige tider af året læne mod Solen,
så årstiderne skifter.
Det betyder, at i Alaska
sker der noget bemærkelsesværdigt.
For hver dag, der går,
kommer Solen højere op på himlen.
Dens varmende stråler forvandler landskabet.
Lige når Luna og hendes unger har mest brug for det.
Nerveender i hendes skind registrerer Solens varme.
Og når dagene bliver længere,
fornemmer særlige celler bagerst i hendes øje
de små stigninger i lysniveauet.
Disse hemmelige beskeder,
direkte fra vores nærmeste stjerne,
fortæller Luna, at det er tid til at vågne fra dvalen.
Når de signalerer, at vores planets årstider forsigtigt skifter.
Men ude i solsystemet
er årstider som Jordens
langtfra typiske.
Vores nærmeste nabo, Venus,
er meget tættere på Solen
og derfor meget varmere end Jorden.
Og fordi planeten ikke hælder til siden,
har den næsten ingen årstider.
471 GRADER
Temperaturen forbliver gloende hed hele året.
Længere væk,
ude forbi Jorden,
er Mars.
Hvis kredsløb får afstanden til Solen
til at variere dramatisk gennem året.
Det gør årstider på Mars
meget mere ekstreme end vores.
-125 GRADER CELSIUS
Om vinteren er over en fjerdedel af planetens atmosfære frossen.
Men om sommeren,
når Mars passerer tættere på Solen,
skaber den øgede varme støvstorme,
der er så voldsomme, at de kan opsluge hele planeten.
Men længere ude end Mars.
Forbi Jupiter.
Og Saturn.
Tre milliarder kilometer fra Solen.
Uranus har de mest ekstreme årstider i solsystemet.
Denne planet drejer på siden.
HÆLDNING 98 GRADER
Så når den er i kredsløb,
vender sommersiden mod Solen,
mens vintersiden ikke ser dagslys i 42 år.
Kun Jorden har årstider,
der selv i det ekstreme på vores planet
giver livet en reel chance.
Med forårets ankomst
kommer Lunas familie ud af hulen.
Ungerne kan nu nyde deres første øjeblikke i solen.
Men de skiftende årstider betyder, at ungerne nu skal på en skræmmende rejse.
For at finde føde
skal Luna føre dem tilbage til lavlandet
på den anden side af bjerget.
Det er en hård klatretur for små ben.
Med flere hundrede meter is og klippesten at overvinde.
Når de er over toppen, er den sværeste del af turen forbi.
Men overlevelse er langtfra garanteret.
For at komme gennem resten af året
stoler familien på Lunas instinktive indsigt
i de kommende årstider.
De er alle
et resultat af Jordens årlige rejse gennem rummet.
En rejse, der begyndte,
før Jorden eksisterede.
SOLSYSTEM FOR 4,6 MILLIARDER ÅR SIDEN
En tid, hvor vores solsystem ikke var meget mere end aske.
Ingen sol, ingen planeter og ingen måner.
Kun en enorm sky af gas og støv.
Men så, i et fjernt solsystem,
eksploderer en stjerne.
En supernova, der sender en chokbølge gennem galaksen.
Når den rammer, får chokbølgen skyen til at falde ind i sig selv.
Og begynde at rotere.
Når den drejer hurtigere og hurtigere,
flader skyer skyen ud og bliver en skive.
En malstrøm af gas og sten.
I midten, under intenst pres,
fødes Solen.
Længere ude kolliderer sten med sten,
og vores planet begynder at vokse.
Indtil, efter 20 millioner år,
Jorden er fuldt formet.
Stadig i cirkulation om Solen som den sky, den voksede fra.
Et kredsløb hver 365 dage.
Sådan fik Jorden sit år.
Men på dette tidspunkt i planetens historie
er det et år uden årstider.
For det kaos, der skabte dem,
venter stadig forude.
I Alaska er forårets livskraft
afløst af dovne sommerdage.
Ungerne er nu fem måneder gamle.
Og de lærer stadig
om at være bjørne.
Fordi de vokser så hurtigt,
er ungerne konstant sultne.
Og selv om det ser idyllisk ud,
er sommeren i Alaska en hård tid.
Uden et anstændigt måltid i engene
må bjørnene nøjes med græs.
Det betyder, at ungerne stadig er afhængige af deres mors mælk
som hovedparten af deres føde.
Men Luna har ikke ædt ordentligt, siden før hun gik i dvale,
så hun kører med næsten tomme tanke.
Men i nærheden, ude i rummet,
er der hjælp på vej.
For i dag har vores planet en konstant ledsager.
Månen.
Låst i kredsløbet rundt om Jorden
er det vores nærmeste himmelske nabo.
Det største og mest strålende objekt på nattehimlen.
Og fordi Månen er meget stor og meget tæt på,
har den en kraftig tyngdekraft.
Kraftig nok til at påvirke vores verden.
Den løfter havene væk fra planetens overflade
og skaber Jordens tidevand.
Og på nogle få dage omkring fuldmåne og nymåne
afslørede det laveste tidevand et helt nyt landskab.
Muddersletter strækker sig flere hundrede meter fra kysten.
De giver sultne bjørne adgang til begravede skatte.
På det helt rette tidspunkt for Luna og hendes unge familie.
Men at finde det, der er gemt i mudderet, er et job, der bedst klares af de voksne.
Lunas lugtesans er 2.000 gange bedre end vores.
Perfekt til at finde lækre bidder.
Blødskallede muslinger.
Hun er så dygtig til at skille dem ad,
at hun kan æde næsten en i minuttet.
Muslingerne er et godt tillæg til hendes beskedne sommerkost.
Vigtig energi, hun kan videregive til ungerne.
Disse gaver, som Månen leverer til hende,
hjælper Luna med at ernære familien sommeren over.
Men bjørnens forhold til Månen
stikker meget dybere.
For det var ved Månens dannelse, at Jorden fik sine årstider.
SOLSYSTEM FOR 4,4 MILLIARDER ÅR SIDEN
Ikke længe efter dens dannelse
fik vores planet en ledsager.
Men det var ikke Månen.
Det var en anden planet, der blev dannet i Jordens kredsløb.
En søsterplanet, der hed Theia.
Cirka så stor som Mars.
En enorm kugle af sten og lava.
I hele deres barndom
levede Jorden og Theia i harmoni.
Indtil tyngdekraftforstyrrelser i det unge solsystem
bragte de to planeter på kollisionskurs.
I dette øjeblik
er Jordens fremtid usikker.
Theia udslettes,
da sammenstødet smelter begge verdener.
I et øjeblik i kosmisk tid
havde vores planet to måner.
Men så trak tyngdekraften en af dem ned for at blive fortæret af Jorden.
Tilbage var kun den måne, vi kender i dag.
Og kollisionen forvandlede vores planet for evigt.
HÆLDNING 23 GRADER
Braget sendte den over på den ene side,
så den nu drejer med en hældning på 23 grader.
Så når den bevæger sig i sit kredsløb,
vil først én halvkugle
og så den anden være vendt mod Solen,
så Jorden får sine årstider.
Når sommeren går på hæld,
er de længere nætter et tegn på,
at den hårde Alaska-vinter hastigt nærmer sig.
Ungerne er nu syv måneder gamle.
Og Luna ved, at hvis de skal overleve deres lange vintersøvn,
så skal familien opbygge deres fedtreserver.
Men Månen er en konstant påmindelse om,
at der er hjælp er på vej.
Tusind kilometer ud for Alaskas kyst
er et andet væsen i samspil med Jordens rytme.
Rødlaks.
Efter to år i Stillehavet
er de blevet modne.
Og nu får de ændrede daglængder
hormoner til at blive sendt ind i deres blod.
Kemiske signaler, der ændrer deres adfærd.
Kalder dem hjem for at yngle i floderne, hvor de blev født.
Luna er udmattet og sulten,
men hun fører sine unger til flodbredden.
For hun fornemmer, at der sker noget magisk.
I dag vil årstidernes unikke urværk
give bjørnene en vigtig livline.
Jorden er nået til en afgørende position på sin rejse rundt om Solen.
Og nu hæver Månen tidevandet.
Den giver det sidste skub, der driver laksen ind i floderne.
Ungerne får omsider deres første smag af laks.
Og selv om en enkelt fisk ikke får bjørnene gennem vinteren,
er det ungernes første rigtige måltid i deres næsten otte måneder lange liv.
Ankomsten af den første laks er en lettelse for Luna.
For erfaring har fortalt hende,
at der snart vil være meget mere at æde opstrøms.
Mens dagene bliver kortere,
forvandler de hormoner, der sendte laksene ud på deres rejse,
dem på dramatisk vis.
Deres hoveder ændrer form.
Og deres kroppe bliver røde.
Når millioner af dem
svømmer opstrøms i floden til deres gydeområder.
Og den sidste brik i bjørnenes historie falder på plads.
En historie så gammel som planeten selv.
Dannelsen af Jorden,
den kollision, der skabte Månen,
og vores planets unikke forhold til dens måne og stjerne
har sammen skabt en verden som ingen andre steder i Universet.
En Guldlok-planet.
Det eneste sted, vi kender, der passer helt rigtigt til liv.
Og for Luna
er fire en halv milliarder års kosmisk historie
nu samlet i dette øjeblik.
Den årlige samling af laks og bjørn.
Og den dyrebare mulighed for at brødføde sin familie.
Luna og hendes unger har nu det, de behøver for at klare vinteren.
Og mens deres fremtid på vores foranderlige planet er uvis,
vil laksen i år ernære dem,
mens vores planet fortsætter på den vedvarende rejse rundt om Solen.
Næste gang i historien om vores univers…
Havvandreren, hvis livscyklus afslører,
hvordan alt i Universet blev skabt.
For i alle skildpadders æg er der atomer fra Big Bang,
skabt når stjerner dør.
Men hvordan skabes stjerner og planeter?
Og hvordan forvandles de samme ingredienser til levende ting?
Tekster af: Claus Christophersen