LOANGO, GABON
Jutro je u šumi.
Za ovu skupinu čimpanzi,
vrijeme je da ustanu iz kreveta
i započnu dan.
No kad spavate u gnijezdu 40 metara visoko u zraku,
to može biti izazov.
Ovaj se jutarnji ritual odvija točno na minutu
nebrojeno mnogo generacija.
Ritam kojim upravlja jedna od najtajanstvenijih karakteristika svemira.
Vrijeme.
Vrijeme igra posebno važnu ulogu za jednu ženku čimpanze.
Celeste je u srednjim 30-ima
i u njoj otkucava sat.
Sat koji je postavljen prije 13,8 milijardi godina.
Iz Velikog praska nastali su atomi…
i energija,
koji su se proširili prostranstvima svemira.
Ti se sastojci
sada spajaju…
kako bi stvorili novi život.
U Celesteinoj maternici formira se sićušna čimpanza.
Proći će još 150 dana prije negoli ova beba upozna svijet.
Toliko je vremena potrebno.
Bez vremena,
ništa u našem svemiru ne bi se rodilo.
Od najmlađe čimpanze…
do najstarije crne rupe.
Kako je vrijeme uopće počelo?
Doživljavaju li svi vrijeme na isti način?
Hoće li sat našeg svemira ikad prestati otkucavati?
KOZMIČKI SAT
Dan za čimpanzu počinje kao i za nas.
Doručkom.
Ključan obrok kad jedete za dvoje.
Celeste je već iskusna mama.
Njezin prvorođeni Apollo dominantan je mužjak u skupini.
On je ujutro ponekad malo spor.
Svaka je čimpanza različite dobi.
Svaka ima jedinstvenu osobnost.
No sve su one bića rutine.
Njihovim životima upravlja protok vremena.
Ne možemo ga vidjeti.
Ni čuti.
Ne možemo nikako utjecati na njega.
Pa ipak, svaki otkucaj srca, svaka odluka i postupak,
ili odsutnost postupka, posljedica su stalnog protoka vremena.
Ono može proletjeti ili se vući.
No vrijeme uvijek otkucava naprijed.
Zvijezde i planeti nastaju, stare i umiru.
Potom nastaju nove zvijezde.
Iz rijetkih,
rađaju se najtajanstveniji objekti u svemiru.
Crne rupe.
Vrijeme je kozmički dirigent.
Ništa mu ne može izmaknuti.
Iako mi imamo uređaje koji mogu pratiti i mjeriti vrijeme,
čimpanze nemaju.
Celeste i njezina obitelj oslanjaju se na sunce kao vodič.
Dok se uzdiže i pomiče na nebu.
Kako se kreće,
to čine i one.
Čimpanze rijetko spavaju dvaput u istom gnijezdu.
Svakog jutra kreću u potragu za svježim voćem.
Putuju s jednog dijela svog teritorija na drugi.
U ovom je trenutku najzrelije voće…
na drugoj strani otvorene ravnice.
Apollo i najjači članovi skupine idu prvi
da provjere je li sigurno za ostale.
Na otvorenome,
ranjivi su pred grabežljivcima, suparničkim čimpanzama
te vrućinom izlazećeg sunca.
Moraju biti brzi.
Sat otkucava.
Sunce koje putuje nebom…
osnovna je jedinica vremena za čimpanze.
Od izlaska do zalaska i opet do izlaska.
24-satni dan.
No dan zapravo nije mjera vremena.
On je mjera pokreta.
Dok se naš planet okreće oko svoje osi,
šuma se kreće kroz svemir brzinom od 1600 km/h.
Potrebna su 24 sata da Zemlja opiše puni krug.
Što daje čimpanzama 24 sata kretanja.
Dvanaest po danu i dvanaest po noći.
Uvijek iznova.
Stalna vrtnja našeg planeta postavlja Zemljin sat.
To je pouzdani sat za čimpanze.
Ovaj ciklus koji uzimamo zdravo za gotovo…
nije univerzalan.
Čim napustite naš planet,
24-satni dan više ne vrijedi.
Najbliži Suncu lebdi…
planet Merkur.
MERKUR
U usporedbi s nama, okreće se puževim korakom.
DAN OD 1408 SATI
Naša susjeda Venera vrti se još sporije.
Treba joj više vremena da se okrene oko svoje osi
nego da se okrene oko Sunca.
To čini Venerin dan dužim od njene godine.
Svaki planet ima jedinstveno trajanje dana.
MARS: 25-SATNI DAN
SATURN: 11-SATNI DAN
NEPTUN:17-SATNI DAN
Uključujući i planete izvan našeg Sunčeva sustava.
Udaljen 63 svjetlosne godine,
oko mlade zvijezde kruži
Beta Pictoris B.
Vrti se tako brzo…
da stvara izbočine sa strane.
To je najbrži svijet za koji znamo.
Ovdje dan traje samo osam sati.
OSMOSATNI DAN
Svaki planet u našem svemiru vrti se vlastitiom brzinom.
Milijarde svjetova.
Svaki sa svojim satom
koji otkucava u različitom ritmu.
No svi se kreću naprijed na univerzalnom kozmičkom pravcu.
Na Zemlji,
sad kad je sunce gotovo ravno nad nama,
čimpanze znaju točno koliko je sati.
Vrijeme je za ručak.
Njihov prelazak preko savane tempiran je do savršenstva.
Kakav pogodak.
Ove slatke bobice afričkog grožđa
dostupne su samo nekoliko tjedana.
Rijedak sezonski dar u šumi.
Gdje je sredina dana vrlo užurbana.
Životinje svih veličina obavljaju svoje dnevne rutine.
Svaka doživljava vrijeme na svoj način.
Za mala bića koja žive brzo i kratko,
ručak se može doimati kao cijeli život.
Za životinje koje žive sporije i dulje,
jedan sat može proći u tren oka.
Bez obzira na to živite li vrlo brzo
ili vrlo sporo,
sav život u šumi ravna se prema 24-satnom danu.
Dok se svijet nastavlja vrtjeti,
dani prolaze.
Diktirajući živote svih čimpanzi.
Te posebno jedne.
U dobi od 15 tjedana,
čitavo tijelo ove bebe može stati u majčinu ruku.
Da bi se posve oformilo,
mora se odigrati niz savršeno tempiranih događaja.
Sljedećih 130 dana,
svaka minuta, svaka nanosekunda je ključna.
Nove se stanice dijele i rastu nevjerojatnom brzinom i preciznošću.
U ovom trenutku,
moždane se stanice umnožavaju brzinom od oko 15 milijuna na sat.
Svi mi, od naših prvih trenutaka,
imamo duboku biološku poveznicu s vremenom.
Kako sunčeva svjetlost slabi,
čimpanze instinktivno usporavaju.
Večernji ritam.
Pozivi za gniježđenje cijeloj skupini.
Vrijeme je da nađu sigurno mjesto gdje će prenoćiti.
Posteljina mora biti mekana, ali čvrsta.
Ne smeta ni ako je ukusna.
Svakodnevni ritam u šumi
određen je položajem sunca na nebu.
No čimpanzin urođeni osjećaj vremena
dolazi iznutra.
Duboko u njezinom mozgu nalazi se biološki sat.
Snopovi neurona funkcioniraju kao njihalo…
kojim upravljaju geni koji se uključuju i isključuju.
Ciklus se ponavlja svaka 24 sata.
Ovi satni geni stvaraju cirkadijani ritam u tijelu
koji se izmjenjuje u skladu s rotacijom planeta.
Kontrolirajući hormone,
otkucaje srca
i razine energije.
Upravo sada, tjelesni sat čimpanze šalju poruku:
"Vrijeme je za spavanje.”
No ne može to svatko.
Mozak Celesteine bebe još se formira.
Bez vlastitog unutarnjeg sata,
oslanja se na majčine hormone kako bi bio usklađen.
No beba ne dobije uvijek signal.
Na sreću za Celeste,
uz toliki posao odrastanja,
beba naposljetku ipak zaspi.
Dok čimpanze spavaju visoko u krošnjama drveća,
drugi šumski stanovnici tek se bude.
Tjelesni satovi otkucavaju
u stanicama biljaka i životinja diljem šume.
Satni geni evoluirali su prije dvije i pol milijarde godina
u prvim živim stanicama.
Oni koji su mogli predvidjeti svjetlost i tamu bili su u prednosti.
Kako se život razvijao,
usklađivao se s kretanjem Zemlje.
Tako da danas,
ovi satovi postoje u gotovo svim stvorenjima na Zemlji.
Iako neka bića više vole dan, a druga noć,
sav život pleše u istom ritmu.
Zahvaljujući staničnim satovima,
koji otkucavaju u skladu s rotacijom Zemlje.
Kako jučer postaje tek sjećanje,
u šumi započinje novi dan.
Svježi ciklus,
no nijedan sat ne može se potpuno resetirati.
Diljem šume suptilni nam tragovi otkrivaju zašto.
Danas ništa nije isto kao jučer.
A ponajmanje Apollo,
koji ustaje na krivu nogu, kako se čini.
Kad je neraspoložen,
za ostatak skupine bolje je da ga se klone.
On ubrzo pronalazi metu za svoj bijes.
Nekoliko mlađih čimpanzi pronašlo je med za doručak.
No zaboravile su pozvati Apolla da im se pridruži.
Brzo nauče da nikad ne smiju naljutiti dominantnog mužjaka.
Dobio je gadan ugriz.
Srećom, nije preozbiljno.
Uz malo njege, rana će zacijeljeti.
No rane ostavljaju ožiljke
urezane u tijela čimpanzi.
Ovi neizbrisivi tragovi prošlosti otkrivaju univerzalnu istinu o vremenu.
Ono ima smjer.
Ne možete putovati natrag u prošlost,
samo naprijed u budućnost.
To je vremenski pravac,
koji ostavlja ožiljke na svemu
na Zemlji…
i šire.
Naš je Mjesec prepun bojnih ožiljaka koji govore o drevnim događajima.
Kao i planeti.
MERKUR
Njihove površine svjedoče o životu bombardiranom asteroidima i kometima.
MARS
No možda najimpresivniji udarni krater u našem Sunčevom sustavu
pripada Saturnovu mjesecu.
Mimasu.
Krater Herschel ima promjer od 130 kilometara.
Što god je stvorilo ovaj golemi ožiljak…
umalo je raskomadalo mjesec na komadiće.
Mimas je preživio da ispriča priču.
No ovakvi su događaji ireverzibilni.
Oni razdvajaju prošlost od sadašnjosti.
Udarni su krateri vremenske oznake
jedinstvenog trenutka u povijesti.
STAR 21 TISUĆU GODINA
SAD
Nikad nećemo povratiti trenutak kad su stvoreni.
STAR 50 TISUĆA GODINA
No možemo sastaviti tragove prošlih događaja
i rekonstruirati vremenski pravac.
STAR 142 MILIJUNA GODINA
Prije kratera.
Prije planeta.
Prije zvijezda.
Do vremena prije vremena.
PRIJE 13,8 MILIJARDI GODINA
Naš je svemir imao početak.
Vrlo veliki prasak…
koji je stvorio trodimenzionalni prostor
i vrijeme.
No prostor i vrijeme nisu odvojeni.
Vrijeme je utkano u tkivo svemira.
Spojeno s prostorom kao četvrta dimenzija našeg svemira.
Veliki prasak pokrenuo je svemirski sat.
Pomičući sve prema budućnosti.
Stvorio je vremensku putanju.
Od prvih trenutaka našeg svemira…
Sve nas gura u budućnost,
uzrokuje da sve raste,
stari
i mijenja se.
Od djetinjstva do odrasle dobi,
svi putujemo kroz život u istom smjeru.
Starimo iz dana u dan.
S godinama dolazi mudrost
dok mladenačku nevinost zamjenjuje iskustvo.
Vremenska putanja vodi nas kroz ove životne faze.
Oblikuje nas.
Određuje tko smo.
Od naših prvih trenutaka,
do posljednjih.
Čimpanze rijetko žive dulje od 40 godina.
Ništa nije besmrtno.
Sve što postoji u našem svemiru ima ograničen životni vijek.
Uključujući možda i sam svemir.
Danas su galaksije ispunjene zvijezdama.
No 95 % zvijezda koje će ikad postojati već je rođeno.
Dok naš svemir putuje u budućnost,
zvijezde će se, jedna za drugom, gasiti,
ostavljajući svemir u sve mračnijoj budućnosti
koja će se protezati trilijunima,
odnosno tisućama milijardi godina.
Nakon ere zvijezda
uslijedit će mračna era crnih rupa.
Ova se čudovišta hrane ostacima mrtvih zvijezda i planeta.
Dok to čine,
njihova sve jača gravitacija stvara ožiljke u tkivu svemira.
Iskrivljuje prostor i vrijeme.
Rub crne rupe, koji nazivamo obzor događaja,
područje je gdje je gravitacija postala tako snažna
da uzrokuje da vrijeme gotovo potpuno stane.
No ni crne rupe ne mogu pobjeći vremenskoj putanji.
U dalekoj budućnosti,
kad ne bude zvijezda ni planeta kojima bi se hranile,
one će početi gladovati.
Polako,
vrlo polako,
one će se smanjivati.
Kad umru,
nitko zapravo ne zna što slijedi.
No to bi mogao biti kraj našeg svemira.
Ovdje na Zemlji nitko ne može usporiti protok vremena.
Jedna od Celesteinih teta bliži se kraju svog vremena.
Odvaja se od skupine i odlazi sama u šumu.
Živjela je mnogo godina.
No ovaj će joj dan biti posljednji.
Dok se svijet nastavlja okretati,
njezino je tijelo nepomično.
No vrijeme nas ne vodi samo prema završecima.
Ono također stvara početke.
Kako se dani pretvaraju u tjedne, a tjedni u mjesece,
dolazi do velikih promjena za jednu posebnu čimpanzu.
Pozdravite Cosmo.
Njezin mozak i udovi sad su potpuno formirani.
Oči su joj spremne da vide svijet.
Ne možemo točno odrediti termin njezina rođenja.
No, samo što nije stigla.
U maternici je već osam mjeseci.
No njezino je putovanje počelo davno.
Elementi koji su je načinili potječu od umirućih zvijezda.
Voda koja teče njezinim tijelom dolazi iz dalekih svjetova.
Energija koja pokreće njezine mišiće došla je iz središta našeg sunca.
No tu je i najmisteriozniji sastojak.
Onaj koji je počeo otkucavati prije 13,8 milijardi godina.
On je doveo sve ostale sastojke do ovog trenutka.
Na ovom mjestu.
Na ovom planetu.
Još jedan izlazak sunca, još jedno jutro.
Ovo je posebno.
Dobro došla na Zemlju, Cosmo.
Ovaj dragocjeni trenutak nikad se neće ponoviti za Celeste.
No Cosmo je tek započela svoje putovanje.
Trebat će oko tri mjeseca
da se njezin tjelesni sat uskladi s ritmom planeta,
godina dana da počne uspješno komunicirati,
te oko 15 godina da potpuno odraste.
Toliko toga je pred njom.
Poput Cosmo,
naš je svemir još u djetinjstvu,
na početku nezamislivo dugog života.
Živimo u eri zvijezda.
U trenutku kad je vremenska putanja ispunila svemir ljepotom…
i čudom.
No to je kratki vremenski okvir
koji se više nikada neće ponoviti u povijesti našeg svemira.
Nitko ne može usporiti protok vremena,
i nemojmo pokušati.
Jer bez vremena,
ne bi bilo sadašnjosti.
Trenutka pod suncem.
Ne bi uopće bilo trenutaka.
Bez vremena,
ne bi bilo života.
Sljedeći put u priči o našem svemiru,
Zemljina godišnja doba.
Poput medvjedice koja odgaja mladunce,
svi doživljavamo godišnje promjene našeg planeta.
Što je stvorilo Zemljina godišnja doba?
Kako su povezana s nastankom našeg Mjeseca?
Zašto jedino naš planet ima uvjete pogodne za život?
Prijevod titlova: Fran Cettl