‫- לואנגו, גבון -‬
‫כעת בוקר ביער.‬
‫ובעבור להקת השימפנזים הזאת,‬
‫הגיע הזמן לצאת מהמיטה‬
‫ולהתחיל את יומה.‬
‫אך כאשר ישנים בקן בגובה 40 מטרים,‬
‫זה יכול להיות מאתגר קצת.‬
‫שגרת הבוקר הזאת מתנהלת כמו שעון שווייצרי‬
‫מזה דורות לאין מספר.‬
‫זהו קצב שנקבע בידי‬ ‫אחת התכונות המסתוריות ביותר של היקום שלנו.‬
‫הזמן.‬
‫והזמן ממלא תפקיד חשוב במיוחד‬ ‫בעבור נקבת שימפנזה אחת.‬
‫סלסט נמצאת באמצע שנות ה-30 שלה‬
‫ובתוכה מתקתק שעון.‬
‫שעון שהחל לפעול לפני 13.8 מיליארד שנים.‬
‫המפץ הגדול הפיק אטומים…‬
‫ואנרגייה…‬
‫שיצאו למסע ברחבי החלל האדירים.‬
‫והמרכיבים האלה‬
‫נאספים עתה…‬
‫כדי ליצור חיים חדשים.‬
‫בתוך רחמה של סלסט‬ ‫הולך ומתהווה קוף שימפנזה זעיר.‬
‫יחלפו 150 ימים נוספים‬ ‫לפני שהתינוק הזה יפגוש את העולם.‬
‫זהו פרק הזמן שנחוץ לכך.‬
‫וללא זמן,‬
‫שום דבר ביקום שלנו לא ייוולד לעולם.‬
‫החל בקוף השימפנזה הצעיר ביותר…‬
‫וכלה בחור השחור העתיק ביותר.‬
‫אך כיצד החל הזמן?‬
‫האם כל דבר חווה את הזמן באותו אופן?‬
‫והאם שעונו של היקום שלנו‬ ‫יפסיק לתקתק אי פעם?‬
‫- שעון קוסמי -‬
‫יומו של קוף השימפנזה מתחיל‬ ‫בדומה לאופן שבו מתחיל יומנו.‬
‫ארוחת הבוקר.‬
‫זוהי ארוחה חשובה ביותר,‬ ‫כאשר אוכלים בשביל שניים.‬
‫סלסט היא כבר אם מנוסה.‬
‫בכורה, אפולו, הוא הזכר השליט של הלהקה.‬
‫לעיתים הוא איטי קצת בבוקר.‬
‫לכל קוף שימפנזה יש גיל משלו.‬
‫לכל אחד מהם יש אישיות משלו.‬
‫אך כולם יצורים של שגרה.‬
‫חייהם נשלטים בידי הזמן החולף.‬
‫איננו יכולים לראות אותו…‬
‫או לשמוע אותו.‬
‫איננו יכולים להשפיע עליו כלל.‬
‫אך כל פעימת לב, כל בחירה וכל פעולה,‬
‫וגם כל חוסר פעולה,‬ ‫נובעות מזרימתו הבלתי פוסקת של הזמן.‬
‫הוא יכול לחלוף ביעף, או להימתח.‬
‫אך הזמן נע קדימה תמיד.‬
‫כוכבי שבת וכוכבי לכת‬ ‫מתהווים, מזדקנים ומתים.‬
‫בעקבותיהם צצים כוכבים אחרים.‬
‫ומכוכבים מעטים ונדירים‬ ‫נולדים העצמים המסתוריים ביותר ביקום.‬
‫חורים שחורים.‬
‫הזמן הוא מנצח התזמורת הקוסמי.‬
‫אין דבר שחומק מאחיזתו.‬
‫יש לנו מתקנים שיכולים למדוד את הזמן,‬
‫אך לקופי השימפנזה אין כאלה.‬
‫סלסט ומשפחתה משתמשים בשמש כמדריכה.‬
‫היא זורחת ונעה על פני השמיים.‬
‫כאשר היא נעה,‬
‫גם הם נעים.‬
‫קופי השימפנזה אינם נוהגים‬ ‫לישון באותו קן פעמיים.‬
‫בכל בוקר הם יוצאים לחפש פירות טריים.‬
‫הם נעים מקצהו האחד של שטחם עד לקצהו האחר.‬
‫אך ברגע זה, הפרי הבשל ביותר…‬
‫נמצא בצידו המרוחק של מישור פתוח.‬
‫אפולו והחברים החזקים‬ ‫ביותר בלהקה הולכים ראשונים,‬
‫כדי לוודא שגם האחרים יוכלו לעבור שם בבטחה.‬
‫בשטח הפתוח הם חשופים‬ ‫לטורפים, לקופי שימפנזה יריבים‬
‫ולחומה של השמש העולה.‬
‫עליהם לנוע במהירות.‬
‫השעון דופק.‬
‫השמש נעה על פני השמיים‬
‫ויוצרת את יחידת הזמן‬ ‫הבסיסית של קופי השימפנזה.‬
‫מזריחה עד שקיעה, ושוב לזריחה.‬
‫היממה בת 24 השעות.‬
‫אך יממה אינה יחידת זמן כלל.‬
‫זוהי יחידת תנועה.‬
‫בשעה שכוכב הלכת שלנו מסתובב סביב צירו,‬
‫נע היער בחלל‬ ‫במהירות בת 1,600 קילומטרים בשעה.‬
‫כדור הארץ זקוק ל-24 שעות‬ ‫כדי להשלים סיבוב מלא אחד,‬
‫וקופי השימפנזה מקבלים 24 שעות של תנועה,‬
‫12 שעות באור החמה ו-12 שעות בחשכה.‬
‫שוב ושוב.‬
‫סיבובו הקבוע של כוכב הלכת שלנו‬ ‫הוא שמכוון את השעון הראשי של כדור הארץ,‬
‫והוא גם השעון הנאמן של קופי השימפנזה.‬
‫אך המחזור החיוני הזה,‬ ‫שאנו רואים כמובן מאליו,‬
‫אינו אוניברסלי.‬
‫מייד כשעוזבים את כוכב הלכת שלנו,‬
‫היממה בת 24 השעות אינה תקפה עוד.‬
‫כוכב הלכת הקרוב ביותר לשמש…‬
‫הוא כוכב חמה.‬
‫- כוכב חמה -‬
‫בהשוואה לכוכב הלכת שלנו,‬ ‫הוא מסתובב סביב צירו בקצב צב.‬
‫- יממה בת 1,408 שעות -‬
‫שכננו, כוכב הלכת נוגה,‬ ‫מסתובב לאט עוד יותר.‬
‫הזמן שנחוץ לו‬ ‫כדי להסתובב סביב צירו פעם אחת‬
‫ארוך מהזמן שנחוץ לו כדי להקיף את השמש.‬
‫- יממה בת 5,832 שעות -‬
‫בנוגה, היממה ארוכה יותר מן השנה.‬
‫- שנה בת 5,390 שעות -‬
‫בכל כוכב לכת יש יממה בעלת אורך ייחודי לו…‬
‫- מאדים, יממה בת 25 שעות -‬
‫- שבתאי, יממה בת 11 שעות -‬
‫- נפטון, יממה בת 17 שעות -‬
‫ובכלל זה כוכבי לכת‬ ‫שנמצאים הרחק מחוץ למערכת השמש שלנו.‬
‫במרחק 63 שנות אור,‬
‫במסלול מסביב לכוכב שבת צעיר,‬
‫נמצא בטא בכן-ציור בי.‬
‫הוא מסתובב סביב צירו כה מהר‬
‫עד שצדדיו בולטים כלפי חוץ.‬
‫לא ידוע לנו על עולם שמסתובב מהר יותר ממנו.‬
‫אורך היממה בו הוא שמונה שעות בלבד.‬
‫- יממה בת שמונה שעות -‬
‫כל כוכב ביקום שלנו‬ ‫מסתובב סביב צירו במהירות משלו.‬
‫מיליארדי עולמות, שלכל אחד מהם שעון משלו,‬
‫שמתקתק בקצב אחר.‬
‫אך כולם נעים קדימה,‬ ‫לאורכו של ציר זמן קוסמי אוניברסלי.‬
‫בחזרה בכדור הארץ,‬
‫כשהשמש נמצאת כמעט היישר ממעל,‬
‫יודעים קופי השימפנזה בדיוק מהי השעה.‬
‫זוהי השעה לארוחת הצהריים.‬
‫והם חצו את הסוואנה בתזמון מושלם.‬
‫הם זכו בפרס הגדול.‬
‫עץ הענבים האפריקני‬ ‫מניב את הפירות המתוקים האלה‬
‫במשך שבועות ספורים בלבד.‬
‫זוהי מתנה עונתית נדירה מהיער,‬
‫שבו אמצע היום הוא פרק זמן יצרני מאוד.‬
‫בעלי חיים בכל גודל שהוא‬ ‫מבצעים את מטלות יומם,‬
‫וכל אחד מהם חווה את הזמן באופן שונה.‬
‫בעבור יצורים קטנים, שחייהם קצרים ומהירים,‬
‫הזמן לארוחת הצהריים‬ ‫עשוי להיראות כמו חיים שלמים.‬
‫בעבור בריות איטיות, שחייהן ארוכים יותר,‬
‫שעה יכולה לחלוף כהרף עין.‬
‫אך בין אם אתם חיים במהירות רבה‬
‫או בהילוך איטי,‬
‫על כל יצור שקיים ביער‬ ‫לחיות בהתאם ליממה שאורכה 24 שעות.‬
‫ובשעה שהעולם מוסיף להסתובב,‬
‫היממות האלו מוסיפות לחלוף,‬
‫מכתיבות את חייו של כל קוף שימפנזה.‬
‫ואת חייו של אחד מהם בפרט.‬
‫לאחר 15 שבועות בלבד,‬
‫אימו של התינוק הזה‬ ‫יכולה להחזיק את כל גופו בכף ידה.‬
‫כדי שיתפתח לגמרי,‬
‫יש צורך בשרשרת‬ ‫של אירועים שמתוזמנים באופן מושלם.‬
‫במהלך 130 הימים הבאים‬
‫יש חשיבות עילאית לכל דקה ולכל ננו-שנייה.‬
‫תאים חדשים מתחלקים‬ ‫וגדלים במהירות ובדיוק מרשימים.‬
‫ברגע זה ממש,‬
‫תאי מוח מתרבים בקצב של כ-15 מיליון בשעה.‬
‫לכולנו, החל מרגעינו הראשונים,‬
‫יש מערכת יחסים ביולוגית עמוקה עם הזמן.‬
‫בשעה שאור השמש דועך,‬
‫מחליפים קופי השימפנזה‬ ‫הילוך באופן אינסטינקטיבי…‬
‫למצב ערב.‬
‫קריאות קינון מודיעות ללהקה כולה‬
‫שהגיע הזמן למצוא‬ ‫מקום מבטחים לבלות בו את הלילה.‬
‫על יצועם להיות רך אך חזק.‬
‫ולא יזיק אם יהיה גם טעים.‬
‫קצבו של כל יום ביער‬
‫נקבע בידי מיקומה של השמש בשמיים.‬
‫אך מקורה של תחושת הזמן הטבעית‬ ‫של קופי השימפנזה הוא משהו שקיים בתוכם.‬
‫עמוק במוחם יש שעון ביולוגי.‬
‫אגודות של נוירונים פועלות כמטוטלת…‬
‫שנשלטת בידי גנים שמופעלים וכבים‬
‫ובידי מחזור שמתחדש מדי 24 שעות.‬
‫הגנים שמתפקדים כשעון יוצרים בגוף קצב יומי‬
‫שמהירותו גוברת ופוחתת‬ ‫בהתאם לסיבובו של כוכב הלכת שלנו.‬
‫הוא שולט בהורמונים,‬
‫בדופק,‬
‫וברמת האנרגייה.‬
‫וכרגע, שעון הגוף‬ ‫של קופי השימפנזה שולח את ההודעה,‬
‫"זהו הזמן להיות ישנוניים".‬
‫אך לא כולם מסוגלים לכך.‬
‫מוחו של תינוקה של סלסט מתהווה עדיין.‬
‫ללא שעון פנימי משלו,‬
‫הוא מסתמך על ההורמונים‬ ‫של אימו כדי להישאר מתואם.‬
‫אך התינוק אינו מקבל את ההודעה תמיד.‬
‫למזלה של סלסט,‬
‫על התינוק שלה לגדול עוד הרבה,‬
‫והוא נרדם בסופו של דבר.‬
‫בשעה שקופי השימפנזה‬ ‫הולכים לישון גבוה בצמרות העצים,‬
‫דיירים אחרים ביער רק מקיצים משנתם.‬
‫שעוני הגוף מתקתקים‬
‫בתאיהם של צמחים ובעלי חיים בכל רחבי היער.‬
‫גנים שמתפקדים כשעון‬ ‫התפתחו לפני שניים וחצי מיליארד שנים,‬
‫בתאים החיים הראשונים.‬
‫לאלה שהיו יכולים לחזות‬ ‫את האור והחושך במהלך היממה היה יתרון.‬
‫ובשעה שהחיים התפתחו,‬
‫הם התאימו את עצמם לתנועתו של כדור הארץ.‬
‫וכך, כיום,‬
‫השעונים האלה קיימים‬ ‫כמעט בכל יצור בכדור הארץ.‬
‫למרות שיש יצורים‬ ‫שמעדיפים את היום ואחרים את הלילה,‬
‫כל צורות החיים רוקדות לפי אותו מקצב.‬
‫זאת בזכות השעונים שבתאים,‬
‫שמתקתקים בהתאמה לסיבובו של כדור הארץ.‬
‫בשעה שהאתמול הופך לזיכרון,‬
‫יום חדש מפציע ביער.‬
‫מחזור חדש.‬
‫אך אין שעון שאפשר‬ ‫להחזיר לקדמותו באמת ובתמים.‬
‫ובכל רחבי היער‬ ‫יש רמזים דקים שחושפים את הסיבה לכך.‬
‫אין דבר שנותר היום כפי שהיה אתמול,‬
‫ופחות מכול אפולו,‬
‫שנראה שקם על צד שמאל.‬
‫כאשר יש לו מצב רוח רע,‬
‫שאר הלהקה צריכה לשמור על פרופיל נמוך.‬
‫אך הוא מוצא מטרה לזעמו עד מהרה.‬
‫כמה מקופי השימפנזה‬ ‫הצעירים יותר מצאו דבש לארוחת הבוקר.‬
‫אך הם שכחו להזמין את אפולו להצטרף אליהם.‬
‫עד מהרה הם לומדים‬ ‫שאסור להרגיז את הזכר השליט.‬
‫נשיכתו אינה נעימה.‬
‫למרבה המזל, הפגיעה אינה קשה.‬
‫עם מעט טיפול, הפצע הזה אמור להחלים.‬
‫אך פצעים מותירים צלקות‬
‫בגופם של קופי השימפנזה.‬
‫סימנים שאי אפשר למחות,‬ ‫שחושפים את האמת האוניברסלית של הזמן.‬
‫יש לו כיוון.‬
‫אי אפשר לחזור לאחור בזמן,‬
‫רק להתקדם לעבר העתיד.‬
‫זהו חץ הזמן,‬
‫והוא מותיר צלקות בכל דבר.‬
‫בכל כדור הארץ…‬
‫ומעבר לו.‬
‫הירח שלנו מכוסה בצלקות קרב‬ ‫שמספרות את סיפוריהם של אירועים עתיקים.‬
‫וכך גם שאר כוכבי הלכת.‬
‫- כוכב חמה -‬
‫פני השטח שלהם הם עדות לחיים‬ ‫שלמים של הפצצה מצד אסטרואידים ושביטים.‬
‫- מאדים -‬
‫אך ייתכן שמכתש הפגיעה‬ ‫המרשים ביותר במערכת השמש שלנו‬
‫שייך לאחד מירחי שבתאי.‬
‫- מימס -‬
‫קוטרו של מכתש הרשל הוא 130 קילומטרים.‬
‫העצם שיצר את הצלקת הענקית הזאת‬
‫ודאי כמעט ניפץ את הירח הזה לרסיסים.‬
‫מימס שרד את הפגיעה.‬
‫אך אירועים שכאלה אינם הפיכים…‬
‫- כדור הארץ -‬
‫והם מבדילים בין העבר לבין ההווה.‬
‫- מאוריטניה -‬
‫מכתשי פגיעה הם חותמות זמן‬
‫שמסמנות רגע יחיד במינו בהיסטוריה.‬
‫- לפני 21,000 שנים -‬
‫- ארה"ב -‬
‫איננו יכולים לחזור אל הרגע שבו נוצרו…‬
‫- לפני 50,000 שנים -‬
‫אך אנו יכולים לקבץ שרידים לאירועים מהעבר…‬
‫- אוסטרליה -‬
‫ולשרטט נתיב לאחור דרך הזמן.‬
‫- לפני 142 מיליון שנים -‬
‫לפני המכתשים,‬
‫לפני כוכבי הלכת,‬
‫לפני כוכבי השבת,‬
‫בחזרה אל הזמן שלפני הזמן.‬
‫- לפני 13.8 מיליארד שנים -‬
‫ליקום שלנו הייתה התחלה.‬
‫מפץ גדול מאוד…‬
‫שיצר את החלל התלת-ממדי‬
‫ואת הזמן.‬
‫אך החלל והזמן אינם נפרדים.‬
‫הזמן שזור במרקמו של היקום.‬
‫הוא כבול אל החלל,‬ ‫כממד הרביעי של היקום שלנו.‬
‫המפץ הגדול הפעיל את שעונו של היקום,‬
‫שמניע הכול לעבר העתיד.‬
‫הוא יצר את חץ הזמן.‬
‫החל מרגעיו הראשונים של היקום שלנו…‬
‫הוא מניע את כולנו לעבר העתיד,‬
‫גורם לכל דבר לגדול,‬
‫להזדקן,‬
‫ולהשתנות.‬
‫מילדות עד בגרות,‬
‫כולנו נעים דרך החיים באותו כיוון.‬
‫אנחנו מזדקנים יום אחר יום.‬
‫ועם הגיל באה הבינה,‬
‫בשעה שתמימות נעורים מוחלפת בידי הניסיון.‬
‫חץ הזמן מוליך אותנו דרך שלבי החיים האלה.‬
‫הוא מעצב אותנו.‬
‫הוא מגדיר מי אנחנו.‬
‫מרגעינו הראשונים‬
‫ועד לאחרונים.‬
‫קופי שימפנזה עוברים‬ ‫את גיל 40 רק לעיתים נדירות.‬
‫שום דבר אינו בן אלמוות.‬
‫לכל דבר שקיים ביקומנו יש תוחלת חיים סופית.‬
‫ובכלל זה, אולי, היקום עצמו.‬
‫כיום, הגלקסיות מלאות בכוכבים.‬
‫אך 95 אחוזים מהכוכבים‬ ‫שיתקיימו אי פעם נולדו כבר.‬
‫וכך, בשעה שהיקום שלנו נע לעבר העתיד,‬
‫הכוכבים, בזה אחר זה, יכבו,‬
‫ויותירו את היקום‬ ‫להתמודד עם עתיד שהולך והופך חשוך יותר‬
‫לאורך טריליוני שנים,‬
‫כלומר אלפי מיליארדים של שנים.‬
‫לאחר תקופתו של אור הכוכבים‬
‫תבוא תקופה אפלה של חורים שחורים.‬
‫המפלצות האלו ניזונות‬ ‫משרידיהם של כוכבי שבת וכוכבי לכת מתים.‬
‫ובשעה שהן עושות זאת,‬
‫כוח הכבידה שלהן, שהולך וגדל‬ ‫כל העת, מותיר צלקות במרקמו של היקום.‬
‫הוא מעוות את החלל ואת הזמן.‬
‫שוליו של חור שחור‬ ‫נקראים בשם אופק האירועים.‬
‫זהו אזור שבו הכבידה הפכה לחזקה כל כך‬
‫עד שהיא גורמת לזמן להאט ולהיעצר כמעט.‬
‫אך אפילו חורים שחורים‬ ‫אינם יכולים להימלט מחץ הזמן.‬
‫בעתיד הרחוק,‬
‫כאשר לא ייוותרו עוד‬ ‫כוכבי שבת או כוכבי לכת שאפשר לכלות,‬
‫הם יתחילו לגווע ברעב.‬
‫ואט אט,‬
‫בקצב איטי מאוד,‬
‫הם יתכווצו.‬
‫איש אינו יודע באמת מה יקרה לאחר שימותו,‬
‫אך ייתכן שיהיה זה קיצו של היקום שלנו.‬
‫כאן, בכדור הארץ,‬ ‫איש אינו יכול להאט את הזמן,‬
‫וזמנה של אחת מדודותיה של סלסט תם.‬
‫היא עוזבת את הלהקה‬ ‫ומתקדמת אל תוך היער בגפה.‬
‫היא חייתה במשך שנים רבות,‬
‫אך זה יהיה יומה האחרון.‬
‫בעוד שהעולם מוסיף להסתובב,‬
‫גופה נח ללא כל תנועה.‬
‫אך הזמן עושה יותר‬ ‫מאשר לשאת אותנו לעבר הסוף.‬
‫הוא גם יוצר התחלות.‬
‫בשעה שימים הופכים לשבועות‬ ‫ושבועות הופכים לחודשים,‬
‫מתרחשים שינויים גדולים‬ ‫בעבור קופת שימפנזה מיוחדת אחת.‬
‫הכירו את קוזמו.‬
‫מוחה וגפיה סיימו להתהוות עתה‬
‫ועיניה מוכנות לראות את העולם.‬
‫אי אפשר לדעת מתי בדיוק תתרחש לידתה,‬
‫אך היא עשויה להיוולד בכל יום.‬
‫היא נמצאת ברחם כבר שמונה חודשים,‬
‫אך מסעה החל לפני זמן רב.‬
‫היסודות שמהם נוצרה‬ ‫הגיעו מכוכבי שבת שגוועו.‬
‫המים שזורמים בגופה הגיעו מעולמות רחוקים.‬
‫האנרגייה שמפעילה את שריריה‬
‫הגיעה מליבה של השמש שלנו.‬
‫אך המרכיב המסתורי ביותר,‬
‫זה שהחל לתקתק לפני 13.8 מיליארד שנים,‬
‫הוא שהוביל את כל שאר המרכיבים אל הרגע הזה.‬
‫אל המקום הזה.‬
‫בכוכב הלכת הזה.‬
‫זריחה נוספת, בוקר נוסף.‬
‫והבוקר הזה מיוחד מאוד.‬
‫ברוכה הבאה לכדור הארץ, קוזמו.‬
‫זהו רגע יקר לסלסט, רגע שלא ישוב לעולם.‬
‫אך מסעה של קוזמו רק החל.‬
‫יהיה צורך בכשלושה חודשים‬
‫כדי שהשעון שבגופה‬ ‫יתאים את עצמו לקצבו של כוכב הלכת,‬
‫בשנה אחת לפני שתוכל לתקשר באמת ובתמים,‬
‫וייתכן שב-15 שנים עד שתסיים לגדול.‬
‫הרבה מאוד נמצא לפניה.‬
‫בדומה לקוזמו,‬
‫היקום שלנו נמצא בחיתוליו עדיין,‬
‫בתחילתם של חיים ארוכים לאין שיעור.‬
‫אנו חיים בעידן אור הכוכבים.‬
‫זהו רגע שבו חץ הזמן מילא את היקום ביופי…‬
‫ובפלאים.‬
‫אך זהו חלון זמן צר,‬
‫שלא ישוב לעולם בהיסטוריה של היקום שלנו.‬
‫איש אינו יכול להאט את הזמן,‬ ‫ולא כדאי שננסה לעשות זאת.‬
‫כי ללא הזמן,‬
‫העכשיו לא יהיה קיים.‬
‫לא יהיה לנו רגע תחת השמש.‬
‫לא יהיו לנו רגעים כלל.‬
‫ללא הזמן,‬
‫לא יהיו חיים.‬
‫הפרק הבא בסיפורו של היקום שלנו,‬
‫עונותיו של כדור הארץ.‬
‫בדומה לדובה שמגדלת את גוריה,‬
‫כולנו חווים את השינויים‬ ‫השנתיים בכוכב הלכת שלנו.‬
‫אך מה יצר את עונותיו של כדור הארץ?‬
‫כיצד הן קשורות להיווצרותו של הירח שלנו?‬
‫ומדוע כוכב הלכת שלנו הוא היחיד שיש בו‬ ‫תנאים שמתאימים בדיוק לקיומם של חיים?‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬