LOANGO, GABON
KLO 6.29
KLO 6.30
Metsässä on aamu.
Tämän simpanssien lauman -
on aika nousta ylös -
ja aloittaa päivä.
Kun nukkuu pesässä 40 metriä maan pinnasta,
se voi olla hiukan haastavaa.
Tämä aamurituaali on sujunut kellontarkasti -
lukemattomien sukupolvien ajan.
Sitä ohjaa yksi universumimme salaperäisimmistä ominaisuuksista.
Aika.
Aika on erityisen tärkeää yhdelle naarassimpanssille.
Celeste on kolmekymppinen,
ja sen sisäinen kello tikittää.
Kello, joka käynnistettiin 13,8 miljardia vuotta sitten.
Alkuräjähdyksestä tuli atomeja…
ja energiaa,
jotka ovat matkanneet halki laajan avaruuden.
Ja nämä ainekset -
kerääntyvät nyt yhteen -
luodakseen uuden elämän.
Celesten kohdussa kasvaa pieni simpanssi.
Menee vielä 150 päivää ennen kuin poikanen tulee maailmaan.
Sen verran se kestää.
Ilman aikaa -
universumissamme ei koskaan syntyisi mitään.
Nuorimmasta simpanssista -
vanhimpaan mustaan aukkoon.
Mutta miten aika sai alkunsa?
Kokevatko kaiken ajan samalla tavalla?
Pysähtyykö universumimme kello koskaan?
KOSMINEN KELLO
Simpanssin päivä alkaa samoin kuten meilläkin.
Aamiaisella.
Tärkeä ateria, kun syödään kahden edestä.
Celeste on kokenut äiti.
Sen esikoinen, Apollo, on lauman johtava uros.
Sen aamutoimet saattavat joskus venähtää.
Jokainen simpanssi on eri ikäinen.
Jokaisella on oma persoonallisuutensa.
Mutta kaikilla niistä on rutiini.
Niiden elämää ohjaa ajan kuluminen.
Emme näe sitä.
Tai kuule.
Emme voi vaikuttaa siihen millään tavalla.
Silti jokainen sydämenlyönti, jokainen valinta ja teko,
jokainen päätös olla toimimatta, on seurausta ajan jatkuvasta virrasta.
Se voi kiitää tai madella.
Mutta aika etenee kuitenkin.
Tähtiä ja planeettoja syntyy, kasvaa ja kuolee.
Niiden jälkeen syntyy uusia tähtiä.
Ja niistä harvasta -
syntyvät maailmankaikkeuden salaperäisimmät asiat.
Mustat aukot.
Aika on kosminen johdin.
Mikään ei pakene siltä.
KLO 9.46
KLO 9.47
Meillä on laitteita, jotka mittaavat ja seuraavat aikaa.
Simpansseilla ei.
Celeste perheineen käyttää aurinkoa oppaanaan.
Sen nousuja ja laskuja taivaankaaren yli.
Kun se liikkuu, nekin liikkuvat.
Simpanssit nukkuvat harvoin samassa pesässä kahdesti.
Joka aamu ne lähtevät etsimään tuoreita hedelmiä.
Matkaten reviirinsä toiselta alueelta toiselle.
Mutta juuri nyt kypsimmät hedelmät -
ovat toisella puolella tasankoa.
Apollo ja lauman vahvimmat menevät edeltä varmistamaan,
että se on turvallista.
Avoimessa maastossa niitä uhkaavat pedot, kilpailevat simpanssit -
ja nousevat auringon kuumuus.
Täytyy toimia nopeasti.
Kello käy.
Taivaan halki matkaava aurinko -
on simpanssien ajan perusyksikkö.
Auringonnoususta auringonlaskuun, ja taas auringonnousuun.
24 tunnin vuorokausi.
Mutta päivä ei ole ajan mitta lainkaan.
Vaan liikkeen.
Kun planeettamme pyörii akselinsa ympäri,
metsä liikkuu avaruudessa 1600 kilometrin tuntivauhtia.
Maalla kestää 24 tuntia tehdä täyskierros.
Simpansseilla on 24 tuntia aikaa liikkua.
Kaksitoista auringossa ja kaksitoista pimeydessä.
Yhä uudestaan ja uudestaan.
Planeettamme tasainen kierto ajastaa sen kellon.
Ja se on simpanssien luotettava ajannäyttäjä.
Mutta tämä itsestään selvä, olennainen kierto -
ei ole universaali.
Heti, kun poistutaan Maasta,
24 tunnin vuorokautta ei ole olemassa.
Lähimpänä Aurinkoa -
on Merkurius.
MERKURIUS
Meihin verrattuna se kiertää hitaasti.
1408 TUNNIN VUOROKAUSI
Naapurimme Venus pyörii vielä hitaammin.
Sen pyöriminen akselinsa ympäri kestää kauemmin kuin Auringon kiertäminen.
Se tekee Venuksen päivästä pidemmän kuin sen vuodesta.
Jokaisen planeetan päivän pituus on yksilöllinen.
MARS: 25 TUNNIN VUOROKAUSI
SATURNUS: 11 TUNNIN VUOROKAUSI
NEPTUNUS: 17 TUNNIN VUOROKAUSI
Mukaan lukien aurinkokuntamme ulkopuolella olevat planeetat.
Kuudenkymmenenkolmen valovuoden päässä -
on Beta Pictoris B.
Se pyörii hyvin nopeasti,
että se paisuu sivuiltaan.
Se on nopeimmin pyörivä planeetta, jonka tiedämme.
Täällä päivä kestää vain kahdeksan tuntia.
8 TUNNIN VUOROKAUSI
Jokainen universumimme planeetta kiertää omaan tahtiinsa.
Miljardit maailmat.
Jokaisella on oma kellonsa, joka lyö eri tahtiin.
Jokainen etenee yhteisellä kosmisella aikajanalla.
KLO 11.57
KLO 11.58
Maassa,
kun aurinko on lähes lakipisteessään,
simpanssit tietävät, minkä aika on.
On lounasaika.
Niiden savannin ylitys sattui juuri oikeaan aikaan.
Ne iskivät kultasuoneen.
Nämä afrikkalaisen rypäleen makeat marjat -
ovat saatavilla vain pari viikkoa.
Harvinainen kausilahja metsästä.
Keskipäivä on hyvin tuotteliasta aikaa.
Kaiken kokoiset eläimet hoitavat arkiaskareitaan.
Ja kokevat ajan eri tavalla.
Pienistä olennoista, joiden elämä on nopea ja lyhyt,
lounasaika voi tuntua ikuisuudelta.
Hitaammille ja pitkäikäisemmille olennoille -
tunti voi kulua silmänräpäyksessä.
Mutta eli sitten vauhdikkaasti -
tai verkkaisesti,
jokaisen on noudatettava samaa 24 tunnin vuorokautta.
Ja kun maailma pyörii,
päivät jatkavat kulkuaan.
Ne sanelevat jokaisen simpanssin elämän.
Eritoten yhden.
Vain 15 viikon ikäisenä -
tämän pienokaisen koko keho mahtuisi sen emon kämmenelle.
Kasvaakseen täyteen mittaansa -
täydellisesti ajoitetun tapahtumasarjan on käynnistyttävä.
Seuraavan 130 päivän aikana -
jokainen nanosekunti on kriittinen.
Uudet solut jakautuvat ja kasvavat nopeasti ja tarkasti.
Juuri nyt -
aivosoluja syntyy noin 15 miljoonaa joka tunti.
Ensihetkistämme lähtien jokaisella meistä -
on syvä biologinen suhde aikaan.
KLO 17.42
KLO 17.43
Kun auringonvalo katoaa,
simpanssit vaihtavat vaihdetta.
Iltatilaan.
Pesimiskutsut ilmoittavat koko laumalle.
On aika etsiä turvallinen paikka yöksi.
Pedin täytyy olla pehmeä, mutta jykevä.
Ei haittaa, jos se maistuu hyvältä.
Metsän jokapäiväisen rytmin -
määrää auringon sijainti taivaalla.
Mutta simpanssin sisäinen ajantaju -
tulee jostain sen sisältä.
Syvällä aivoissa on biologinen kello.
Neuroniryppäät toimivat kuin heilurit,
joita säätelevät geenit, jotka syttyvät ja sammuvat.
Ja sykli, joka toistuu 24 tunnin välein.
Nämä geenit luovat kehoon vuorokausirytmin,
joka aaltoilee harmoniassa planeettamme kierron kanssa.
Se säätelee hormoneja,
sykettä -
ja vireystasoja.
Ja juuri nyt simpanssien sisäiset kellot viestivät:
"On aika mennä nukkumaan."
Kaikki eivät voi.
Celesten vauvan aivot muodostuvat yhä.
Ilman omaa sisäistä kelloa -
sen emon hormonit pitävät sen oikeassa ajassa.
Mutta viesti ei aina mene perille.
Celesten onneksi -
kasvamisesta väsynyt pienokainen vaipuu pian uneen.
Kun simpanssit nukkuvat korkealla puiden latvoissa,
muut metsän asukkaat heräävät.
Sisäinen kello tikittää -
kasvien ja eläinten soluissa koko metsässä.
Kellogeenit kehittyivät 2,5 miljardia vuotta sitten -
ensimmäisissä elävissä soluissa.
Ne, jotka osasivat erottaa päivän ja yön, saivat valintaedun.
Ja kun elämä kehittyi,
se synkronoitui Maan liikkeeseen.
Joten nykyään -
lähes jokaisessa Maan olennossa on tällainen kello.
Jotkut eliöt pitävät päivästä ja toiset yöstä,
mutta kaikki elollinen tanssii samaan tahtiin.
Kiitos solukellojen,
jotka lyövät Maan kierrosten tahtiin.
KLO 6.32
KLO 6.33
Kun eilisestä tulee muisto,
metsässä alkaa uusi päivä.
Uusi sykli,
vaikka kelloa ei voi siirtää taaksepäin.
Metsässä on hienovaraisia vihjeitä, jotka paljastavat syyn.
Mikään ei ole enää samanlaista kuin eilen.
Ei etenkään Apollolla,
joka näyttää nousseen väärällä jalalla.
Kun se on huonolla tuulella,
lopun lauman täytyy pitää matalaa profiilia.
Se löytää pian kohteen raivolleen.
Nuoremmat simpanssit ovat löytäneet hunajaa aamiaiseksi.
Ne unohtivat kutsua Apollon mukaan.
Pian ne oppivat, ettei johtavaa urosta kannata suututtaa.
Se puree häijysti.
Onneksi haava ei ole syvä.
Haava paranee hoidolla,
mutta haavoista jää arpia -
simpanssien kehoon.
Menneisyyden pysyviä jälkiä, jotka paljastavat ajan luonteen.
Sillä on suunta.
Ajassa ei voi palata,
voi mennä vain eteenpäin.
Tämä on ajan nuoli.
Se jättää arpensa kaikkeen -
niin Maassa -
kuin sen ulkopuolella.
Kuu on täynnä taisteluarpia, jotka kertovat muinaisista tapahtumista.
Niin ovat myös planeetat.
MERKURIUS
Niiden pinnat ovat todiste elinikäisestä asteroidien ja komeettojen pommituksesta.
MARS
Aurinkokuntamme kenties vaikuttavin iskukraateri -
kuuluu Saturnuksen kuulle.
Mimakselle.
Herschelin kraatteri on 130 kilometriä leveä.
Se, mikä loi tämän valtavan arven,
melkein hajotti kuun palasiksi.
Mimas selvisi kertomaan tarinansa.
Tällaiset tapahtumat ovat peruuttamattomia.
Ja ne erottavat menneen nykyisyydestä.
Iskukraatterit ovat aikaleimoja,
jotka merkitsevät historiallisia hetkiä.
21 000 VUOTTA VANHA
YHDYSVALLAT
Emme voi palata niiden luomishetkeen.
50 000 VUOTTA VANHA
Mutta voimme päätellä niistä menneitä tapahtumia -
ja kartoittaa reitin ajassa.
142 MILJOONAA VUOTTA VANHA
Ennen kraattereita.
Ennen planeettoja.
Ennen tähtiä.
Ennen ajan alkua.
13,8 MILJARDIA VUOTTA VANHA
Universumillamme oli alku.
Hyvin suuri räjähdys,
joka loi kolmiulotteisen avaruuden -
ja ajan.
Mutta aika ja avaruus eivät ole erillään.
Aika on kudottu universumin olemukseen.
Se on sidottu avaruuteen universumin neljäntenä ulottuvuutena.
Alkuräjähdys käynnisti universumin kellon.
Se sai tulevaisuuden liikkeelle.
Se loi ajan nuolen.
Maailmankaikkeutemme ensimmäisistä hetkistä…
KLO 9.02
KLO 10:32
KLO 12:20
Se työntää meidät tulevaisuuteen -
ja saa kaiken kasvamaan,
vanhenemaan -
ja muuttumaan.
Lapsuudesta aikuisuuteen -
kuljemme elämän läpi samaan suuntaan.
Vanhenemme päivä päivältä.
Iän myötä tulee viisautta,
kun kokemus korvaa nuoruuden viattomuuden.
Ajan nuoli johdattaa meidät näiden elämänvaiheiden läpi.
Se muovaa meitä.
Määrittää, keitä olemme.
Ensimmäisistä hetkistämme -
viimeisiin.
Simpanssit elävät harvoin yli 40-vuotiaiksi.
Mikään ei ole kuolematonta.
Kaikella universumissamme on rajallinen elinikä.
Ehkä jopa itse universumilla.
Tänään galaksit ovat täynnä tähtiä.
95 prosenttia tähdistä, joita koskaan tulee olemaan, on jo syntynyt.
Universumimme matkalla tulevaisuuteen -
tähdet sammuvat yksi kerrallaan.
Ne jättävät universumin yksin kohtaamaan synkän tulevaisuuden,
joka kestää triljoonia,
eli tuhansia miljardeja vuosia.
Tähtien valon aikakautta -
seuraa mustien aukkojen synkkä aikakausi.
Nämä hirviöt syövät kuolleiden tähtien ja planeettojen jäänteitä.
Niin tehdessään -
ne jättävät universumin kudokseen painovoiman tekemiä arpia.
Ne vääristävät sekä avaruutta että aikaa.
Tapahtumahorisontiksi kutsutulla mustan aukon reunalla -
on alue, jossa painovoima on niin vahva,
että se käytännössä pysäyttää ajan.
Mutta edes mustat aukot eivät pääse pakoon ajan nuolta.
Kaukaisessa tulevaisuudessa,
jossa tähtiä tai planeettoja ei enää ole,
mustat aukot nääntyvät.
Hitaasti,
hyvin hitaasti,
ne kutistuvat.
Kukaan ei tiedä, mitä niiden kuoleman jälkeen tapahtuu.
Se voi olla universumimme loppu.
Maassa kukaan ei voi hidastaa ajan kulkua.
Ja yksi Celesten tädeistä on tulossa oman tiensä päähän.
Se vetäytyy laumasta ja suuntaa metsään yksin.
Se on elänyt jo vuosia,
mutta tämä päivä on sen viimeinen.
Kun maailma jatkaa pyörimistään,
sen ruumis jää paikoilleen.
Aika ei ainoastaan vie meitä kohti loppua.
Se luo myös alkuja.
Kun päivät muuttuvat viikoiksi ja viikot kuukauksiksi,
erään simpanssin elämässä tapahtuu suuria muutoksia.
Tervehtikää Cosmoa.
Sen aivot ja raajat ovat nyt täysin muodostuneet.
Sen silmät ovat valmiit näkemään maailman.
Sen tarkkaa syntymäaikaa on mahdoton ennustaa,
mutta se voi syntyä koska tahansa.
Se on ollut kohdussa kahdeksan kuukautta,
mutta sen matka alkoi kauan sitten.
Alkuaineet, joista se on tehty, ovat kuolleista tähdistä peräisin.
Sen kehossa virtaava vesi tuli kaukaisista maailmoista.
Energia, joka antaa sen lihaksille voimaa, tuli aurinkomme ytimestä.
Mutta salaperäisin ainesosa.
Se, joka alkoi tikittää 13,8 miljardia vuotta sitten.
Se, joka on tuonut kaikki muut ainekset tähän hetkeen.
Tähän paikkaan.
Tälle planeetalle.
Uusi auringonnousu, uusi aamu.
Tämä on erityinen aamu.
Tervetuloa Maahan, Cosmo.
Celeste ei enää koe tätä arvokasta hetkeä.
Mutta Cosmon matka on vasta alkanut.
Kestää noin kolme kuukautta,
että sen sisäinen kello synkronoituu planeetan rytmiin.
Kestää vuosi, ennen kuin se voi kommunikoida -
ja ehkäpä 15 vuotta, kunnes se on täysikasvuinen.
Paljon on edessä.
Kuten Cosmo,
universumimmekin on vasta nuori.
Se on käsittämättömän pitkän elämänkaarensa alussa.
Elämme tähtivalon aikakaudella.
Hetkenä, kun ajan nuoli täyttää universumin kauneudella -
ja ihmeellä.
Se on vain lyhyt hetki ajassa,
joka ei toistu enää koskaan universumimme historiassa.
Kukaan ei voi hidastaa ajan kulkua, eikä sitä pitäisi edes yrittää.
Koska ilman aikaa,
ei olisi nykyhetkeä.
Ei hetkeä auringossa.
Ei hetkiä. Piste.
Ilman aikaa -
ei olisi elämää.
Seuraavassa jaksossa:
Maan vuodenajat.
Kuten karhuemo, joka kasvattaa pentujaan,
me kaikki koemme planeettamme vuosittaiset muutokset.
Mutta mikä loi Maan vuodenajat?
Miten ne liittyvät Kuun muodostumiseen?
Ja miksi vain meidän planeetallamme on oikeat olosuhteet elämälle?
Tekstitys: Eveliina Niemi