‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫בחייו של כל יצור עלי אדמות…‬
‫יש הדים…‬
‫של אירועים שהתרחשו לפני זמן רב מאוד.‬
‫אירועים בקנה מידה שלא ייאמן…‬
‫ויופי אלים…‬
‫שמחברים בין כל היצורים החיים,‬
‫כל פעולה וכל החלטה שלהם,‬
‫כל פעימה של ליבם,‬
‫לבין הסיפור הגדול ביותר שסופר אי פעם.‬
‫זהו סיפור שהחל לפני 13.8 מיליארד שנים,‬
‫שבמהלכו מיליארדי כוכבים…‬
‫ומיליארדי עולמות…‬
‫חיו ומתו…‬
‫ויצרו את כוכב הלכת היחיד‬
‫שידוע לנו שיש בו חיים.‬
‫מאבק הכוכבים שבנה אותנו…‬
‫עד למרכיבים הקוסמיים שמקיימים אותנו…‬
‫ולאור הכוכבים שמספק לכל זה עוצמה,‬
‫זהו סיפורו של היקום שלנו.‬
‫- לעולם בעקבות השמש -‬
‫מזרח אפריקה.‬
‫- הסרנגטי, טנזניה -‬
‫זהו המקום שבו אפשר למצוא‬ ‫את הקשר החיוני ביותר של החיים ליקום,‬
‫וגם טורפת מיוחדת מאוד…‬
‫בשם וא צ'יני.‬
‫חייהם של הברדלסים הם חיפוש תמידי אחר מזון,‬
‫כדי להשיג אנרגייה חיונית.‬
‫וזהו אחד המקומות עלי אדמות‬ ‫שבהם קשה ביותר לטורף להשיגו.‬
‫השמש היוקדת הרחיקה כמעט כל דבר‬
‫מהמישורים היבשים והשוממים האלה.‬
‫כל יצור שנותר כאן נאבק כדי לשרוד.‬
‫הדבר היחיד שווא צ'יני מתמקדת בו,‬
‫הדבר היחיד שמניע אותה,‬
‫הוא הרעב.‬
‫הדחף הפשוט והקמאי הזה‬
‫נובע מקשר העמוק שלה עם סביבתה,‬
‫קשר שמגיע אל מעבר לסרנגטי,‬
‫אל מעבר לכוכב הלכת שלנו,‬
‫אל היקום עצמו.‬
‫כל תא בגופה של וא צ'יני‬
‫מחובר אל זרם אנרגייה עתיק‬
‫שקושר בין חייה לבין ליבו של כוכב.‬
‫הזרם הלא פוסק הזה‬ ‫משתרע על פני מרחבים עצומים של חלל…‬
‫ונמתח 13.8 מיליארד שנים לאחור.‬
‫אנרגייה עתיקה, שהתקיימה כשהיקום שלנו נוצר,‬
‫היא שמספקת לכל דבר כוח.‬
‫לכל כוכב לכת.‬
‫לכל כוכב שבת.‬
‫לכל יצור חי.‬
‫וא צ'יני צדה אנרגייה…‬
‫אך לא רק למען עצמה.‬
‫כאימם של שני גורים בני חמישה חודשים,‬
‫עליה להאכיל את משפחתה הרעבה.‬
‫זוהי עונת היובש, והמזון נמצא בצמצום.‬
‫אך האנרגייה מצויה בשפע יותר מאי פעם.‬
‫היא פשוט חבויה לעין כול.‬
‫העצם הגדול ביותר,‬ ‫הבהיר ביותר והחם ביותר במערכת השמש שלנו.‬
‫השמש.‬
‫לולאות ענק של פלזמה לוהטת‬ ‫מתפרצות מפני השטח שלה.‬
‫השמש שלנו מקרינה אנרגייה‬ ‫של ארבעה וחצי טריליון פצצות אטום מדי שנייה‬
‫ושולחת לכוכב הלכת שלנו‬ ‫בשעה אחת יותר אנרגייה‬
‫מכפי שהעולם כולו צורך במשך שנה.‬
‫אך למרות שכדור האש הענק הזה הוא מרשים,‬
‫וא צ'יני אינה יכולה לאכול אור שמש.‬
‫היא אוכלת רק דברים שרצים.‬
‫כמו צבאים.‬
‫פרוותה המנומרת מעניקה לה‬ ‫הסוואה שחיונית כדי לארוב לטרפה.‬
‫אין כאן הרבה מקומות מסתור,‬ ‫ולכן היא אינה יכולה להתקרב.‬
‫למזלה של וא צ'יני, יש לה יתרון סמוי.‬
‫הברדלסים הם בעלי החיים‬ ‫היבשתיים המהירים ביותר.‬
‫הם מגיעים למהירות‬ ‫בת 100 קמ"ש בתוך שלוש שניות בלבד.‬
‫אך הצבאים שניים בכך רק להם.‬
‫וא צ'יני משתמשת בהרבה אנרגייה…‬
‫אך לשווא.‬
‫ברדלס בוגר יכול לשרוד‬ ‫למעלה משבוע מבלי לאכול.‬
‫אך גורים חייבים לאכול מדי כמה ימים.‬
‫והשניים האלה הופכים רעבים מאוד.‬
‫- 24 שעות מאז הארוחה הקודמת -‬
‫ציד במהירות כה גבוהה‬ ‫מכלה אנרגייה רבה מאוד.‬
‫מאגרי האנרגייה של וא צ'יני‬ ‫נמוכים במידה מסוכנת עתה.‬
‫יחלפו שעות לפני שיהיה לה הכוח לצוד שוב.‬
‫מכלי הדלק של וא צ'יני ושל גוריה ריקים.‬
‫בעלי חיים בכל רחבי העולם‬ ‫משתתפים באותו מאבק בלתי פוסק‬
‫בין אכילה…‬
‫לבין שימוש באנרגייה.‬
‫ותהיה האיסטרטגיה שלכם אשר תהיה,‬
‫בין אם מהירה ובין אם איטית,‬
‫הארוחה הבאה שלכם אינה מובטחת לעולם.‬
‫רעב הוא דבר שכולנו חייבים להתגבר עליו.‬
‫- 30 שעות מאז הארוחה הקודמת -‬
‫לאחר שהתאוששה מהמרדף הקודם,‬
‫תרה וא צ'יני אחר ההזדמנות הבאה שלה.‬
‫ככל הברדלסיות שיש להן גורים,‬
‫היא הורה יחידני.‬
‫כדי שהגורים הצעירים יזכו‬ ‫לתזונה הולמת, עליה להרוג מדי יום ביומו.‬
‫אך זמן ההתאוששות שלה היה ארוך מאוד‬
‫והשמש שוקעת עתה.‬
‫בשעה שהאור גווע,‬
‫גוועת גם תקוותה של המשפחה הזאת לארוחה.‬
‫בשעה שכדור הארץ מסתובב,‬
‫נע הסרנגטי מאור השמש לתוך האפלה.‬
‫זוהי תזכורת רבת עוצמה‬ ‫לקשר בין החיים לבין השמש.‬
‫סיפורנו הוא סיפורה של השמש.‬
‫לפני זמן רב מאוד…‬
‫הייתה מערכת השמש שלנו‬ ‫קרה וחשוכה עוד יותר מכפי שהיא כיום.‬
‫- לפני 4.6 מיליארד שנים -‬
‫אך למרות זאת היו אלה‬ ‫התנאים המושלמים ללידתו של כוכב.‬
‫בקור שקרוב לאפס המוחלט,‬
‫החל כוח הכבידה למשוך אבק וגז יחדיו…‬
‫לענן כביר.‬
‫הענן קרס פנימה,‬ ‫מחץ את עצמו והפך לכדור גז חם ובוהק.‬
‫קדם-כוכב.‬
‫בדומה לווא צ'יני,‬ ‫הכוכב הזה היה רעב מאוד כשהתהווה.‬
‫הוא משך אליו‬ ‫כל כך הרבה גז עד שסילונים של חומר לוהט‬
‫ניתזו מקטביו‬
‫ונמתחו שנות אור לתוך החלל.‬
‫הכוכב הצעיר המשיך לגדול‬ ‫במשך 30 מיליון שנים.‬
‫עד שלבסוף‬
‫הוא הפך לחם מספיק‬ ‫בשביל להפיק אנרגייה בכוחות עצמו.‬
‫השמש שלנו.‬
‫קרניה הזהובות מאירות בבוהק ובקביעות…‬
‫כבר 4.6 מיליארד שנים.‬
‫זהו רק כוכב אחד בגלקסייה של מיליארדים.‬
‫אך זהו כוכב מיוחד מאוד.‬
‫כי זהו הכוכב שמספק חום ואור…‬
‫לכוכב הלכת שוקק החיים והלא ייאמן הזה.‬
‫- 42 שעות מאז הארוחה הקודמת -‬
‫כל יצור חי בסרנגטי‬ ‫תלוי בשמש לצורך האנרגייה שלו.‬
‫גוריה של וא צ'יני מותשים‬ ‫והם כבר יותר מאשר רעבים כעת.‬
‫הם חייבים לאכול היום.‬
‫אך כל מה שווא צ'יני יכולה‬ ‫לספק הבוקר הוא טיפול חם ואוהב.‬
‫בארץ השחונה הזאת,‬
‫השמש שלנו נותנת, אך גם לוקחת.‬
‫החיים זקוקים לאנרגייה הכבירה שלה.‬
‫אך יש לה גם את הכוח להשמיד.‬
‫היה ברור מראש שהחיים‬ ‫כה קרוב לכור גרעיני ענק לא יהיו קלים.‬
‫כדי להבין את מקורו של החום הבלתי נסבל הזה,‬
‫עלינו להביט לתוך התופת…‬
‫אל מתחת לשכבות החיצוניות‬ ‫של פלזמה חמה ומבעבעת…‬
‫שש מאות וחמישים אלף קילומטרים מטה,‬
‫אל ליבתה של השמש שלנו.‬
‫ליבו של כוכב השבת שלנו‬ ‫עשוי להיראות שלו באופן מפתיע,‬
‫אך ברמה האטומית הוא תוהו ובוהו מוחלט.‬
‫זהו החלק החם ביותר במערכת השמש שלנו.‬
‫החום כאן מגיע ל-15 מיליון מעלות…‬
‫ויוצר את התנאים לאירוע‬ ‫שאינו יכול להתרחש כמעט בשום מקום אחר.‬
‫אטומים מתנגשים במהירות גבוהה וניתכים.‬
‫אז הם משחררים אנרגייה טהורה.‬
‫התהליך הזה נקרא היתוך גרעיני‬
‫והוא הדבר שגורם לשמש שלנו להאיר.‬
‫למעשה, זהו הכוח‬ ‫שמספק עוצמה לכל הכוכבים שביקום שלנו.‬
‫מקורה של האנרגייה הזאת,‬ ‫שהכוכבים משחררים, הוא בראשית הזמן…‬
‫כאשר לא היה חומר‬
‫וביקום הייתה אנרגייה בלבד.‬
‫וכל פיסה ממנה קיימת ביקומנו גם כיום.‬
‫בשעה שאור השמש מגיע לסרנגטי,‬
‫אנרגייה שזורמת כבר 13.8 מיליארד שנים‬
‫מוצאת את דרכה אל וא צ'יני ואל גוריה,‬
‫וממשיכה במסעה דרך סביבתם.‬
‫היא אינה נוצרת ואינה מושמדת לעולם.‬
‫היא פשוט משתנה בלי הרף.‬
‫אך וא צ'יני וגוריה יכולים‬ ‫להשיג את האנרגייה הזו בצורה אחת בלבד:‬
‫בשר.‬
‫ויש כאן טורפים שמתחרים בה,‬
‫והם יכולים לחטוף לא רק את מזונה,‬
‫אלא גם את גוריה.‬
‫אם לא ייזונו בקרוב,‬
‫הם ימותו כך או כך.‬
‫זהו רק חטיף קטן, אך לאחר יומיים ללא מזון,‬
‫הוא מציל חיים.‬
‫אבל למעלה מעשרה אחוזים‬ ‫מהטרף שהברדלסים הורגים נגנבים.‬
‫על וא צ'יני להגן‬ ‫על כל פיסת אנרגייה שהיא משיגה…‬
‫כי כאשר אין הרבה אנרגייה בנמצא,‬
‫התחרות עזה.‬
‫מאבקה של וא צ'יני לשרוד‬ ‫ולקיים את משפחתה חוזר על עצמו שוב ושוב,‬
‫מדי יום ביומו,‬
‫מדי חודש בחודשו.‬
‫כל ארוחה היא מאבק.‬
‫בקרב שבין השגת אנרגייה לבין השימוש בה,‬
‫מצליחה וא צ'יני בקושי להגיע למצב של תיקו.‬
‫עונת היובש בסרנגטי מאופיינת ברעב תמידי.‬
‫אך באוויר מורגש שינוי.‬
‫חומה של השמש משך‬ ‫את הלחות המעטה שקיימת כאן גבוה אל השמיים.‬
‫ומה שעולה…‬
‫חייב לרדת בסופו של דבר.‬
‫גשם שוטף את המישורים‬
‫ומביא את עונת היובש אל קיצה.‬
‫בשעה שהעננים מתפזרים‬
‫מופיע ניצוץ של תקווה.‬
‫עלה עשב בודד‬ ‫אינו יכול להזין את משפחתה של וא צ'יני,‬
‫אך הפתרון לרעבונם נמצא עמוק בתאיו.‬
‫עולם נסתר מתקיים כאן.‬
‫ערמות מיקרוסקופיות בשם גראנה‬ ‫משתזפות בקרני השמש החמימות.‬
‫פניהן מכוסים ביער‬ ‫של חלבונים זעירים הניזונים מאור,‬
‫שקולטים אנרגייה מהכוכב הקרוב אלינו ביותר.‬
‫הם גדושים בצבען הירוק כלורופיל,‬
‫שסופח קרני אור.‬
‫באמצעות קסמה של הפוטוסינתזה…‬
‫משתלבים מים עם פחמן דו-חמצני,‬
‫וקרני השמש הופכות לסוכר.‬
‫בתוך ימים ספורים,‬ ‫המישורים הצחיחים לשעבר נצבעים בירוק.‬
‫מיליארדים של עלי עשב‬ ‫קולטים עתה את אור השמש השופע.‬
‫והאנרגייה של היקום הופכת לחלק מהנוף.‬
‫יש רק בעיה אחת.‬
‫ברדלסים אינם יכולים לאכול עשב.‬
‫אך הרחק באזורים המיוערים שבצפון,‬
‫יש בעלי חיים שיכולים לעשות זאת.‬
‫מאות אלפי יצורים כאלה.‬
‫גנואים.‬
‫יש להם פה רחב, שפתיים גמישות וארבע קיבות,‬
‫שמותאמים באופן מושלם לאכילת עשב.‬
‫העדרים הענקיים נעים כל העת‬
‫בחיפוש אחר שדות מרעה חדשים.‬
‫כדי למצוא את העשב, הם הולכים בעקבות הגשם.‬
‫הם מונעים, כמו כולנו,‬
‫בידי הרעב.‬
‫אך אם קיים כלל כלשהו בסרנגטי,‬
‫הוא שאף פעם לא קל להשיג מזון.‬
‫נהר המארה.‬
‫התנינים שחיים בו‬ ‫הם בין הגדולים ביותר שבכדור הארץ.‬
‫זהו מכשול קשה‬
‫בחיפושם של הגנואים‬ ‫אחר אנרגייה שתקיים אותם.‬
‫בדרום,‬
‫וא צ'יני מנצלת כל רגע אפשרי‬ ‫וסורקת את המישורים בחיפוש אחר משהו אכיל.‬
‫לאחר ששרדה שישה חודשים על תפריט דל,‬
‫הצליחה גורה אחת לגדול‬
‫והיא אף לומדת כמה כישורי ציד משלה.‬
‫אך הגור השני אינו נראה לעין.‬
‫רק חמישה אחוזים‬ ‫מגורי הברדלסים מצליחים להגיע לבגרות.‬
‫רובם נהרגים בידי אריות וצבועים רעבים.‬
‫עתידה של הגורה הזאת אינו מובטח כלל,‬
‫אפילו כאשר האנרגייה נראית קרובה מאוד.‬
‫לגנואים שנאספו על גדות המארה‬
‫יש אפשרות לנוע קדימה בלבד.‬
‫אך מישהו חייב להיות ראשון.‬
‫מיליון וחצי גנואים‬
‫עושים את המסע הזה מדי שנה.‬
‫וכאן ניטש קרב אדירים בין שימוש באנרגייה…‬
‫לבין צריכתה.‬
‫בעבור בני המזל שמצליחים לחצות,‬
‫זוהי רק ההתחלה.‬
‫עתה עליהם לנדוד מאות קילומטרים,‬
‫יומם וליל,‬
‫במשך למעלה מחודשיים…‬
‫כדי להגיע אל מישורי העשב.‬
‫וא צ'יני ממתינה בשקיקה להגעתם של הגנואים,‬
‫אך קיימת גם הגירה נוספת,‬
‫כזו שחיונית להישרדותם של שני בעלי החיים.‬
‫זהו מסע על פני מרחק וזמן בלתי נתפסים,‬
‫וכל יצור בסרנגטי ירעב בלעדיו.‬
‫בליבתה של השמש שלנו,‬
‫בשעה שאטומים מתנגשים וניתכים,‬
‫משוחררים פוטונים שזורמים החוצה.‬
‫למארזים הזעירים האלה‬ ‫של אנרגיית אור אין מסה כלל‬
‫והם נעים במהירות האור.‬
‫אך בתוך הליבה, שדחוסה באופן שלא ייאמן,‬
‫הם נכבלים, נבלעים ומפוזרים.‬
‫מסע שבדרך כלל נמשך שתי שניות בלבד‬
‫עשוי להימשך מיליון שנים.‬
‫זהו מאבק מתיש, שמטרתו היא להימלט מן השמש.‬
‫אך הפוטונים מצליחים לעלות אט אט,‬
‫מבעד לשכבותיה של השמש,‬
‫לעבר פניה הלוהטים,‬
‫שם הם יכולים לצאת לחופשי לבסוף.‬
‫הם מוקרנים לכל עבר…‬
‫כאור כוכבים.‬
‫הם עוברים 150 מיליון קילומטרים‬ ‫בתוך מעט יותר משמונה דקות.‬
‫הם מגיעים בדיוק במועד…‬
‫כדי להיפגש עם הגנואים, שמסיימים את מסעם.‬
‫כל עלה עשב סופג‬ ‫עשרה קוודריליון פוטונים מדי שנייה‬
‫וביחד הם משיגים מספיק אנרגייה‬ ‫כדי להאכיל את עדרי הענק האלה.‬
‫מהכוכב…‬
‫אל העשב…‬
‫אל הגנואים.‬
‫אור השמש מספק להם עתה את הכוח לנוע…‬
‫לגדול…‬
‫ולהתרבות.‬
‫וככל שהם נמצאים‬ ‫זמן רב יותר במישורים ואוכלים,‬
‫כך הם זמינים יותר להיאכל.‬
‫אנרגייה עשירה, טעימה ורבה‬
‫נמצאת בהישג יד לבסוף.‬
‫אך כאשר יש שלושה מיליון עיניים צופות,‬
‫על וא צ'יני לנוע במהירות.‬
‫למזלה, היא ברדלסית.‬
‫לבסוף מצליחה וא צ'יני‬ ‫לטעום את טעמו של אור כוכבים.‬
‫בכל נגיסה,‬
‫חלבונים ושומן שמכילים אנרגייה קוסמית‬
‫נכנסים למחזור הדם של וא צ'יני.‬
‫יעדם הסופי הוא‬ ‫תחנות הכוח שנמצאות בתאים שבגופה.‬
‫המיטוכונדריה.‬
‫זהו המקום שבו מתחולל השינוי האחרון.‬
‫בתוך כל מיטוכונדריון יש נוף מתפרץ:‬
‫נקיקים של ממברנות‬ ‫שמתנועעות בתהליכים כימיים מורכבים.‬
‫כאן מתחוללת תגובה‬ ‫בין המזון העשיר באנרגייה לבין חמצן,‬
‫עד שלבסוף הוא מתפרק…‬
‫ומשחרר את האנרגייה של יקומנו‬ ‫ישירות לתוך תאיה של וא צ'יני.‬
‫הוא מספק את הכוח לכל פעולה, לכל מחשבה‬
‫ולכל תנועה קלה.‬
‫המסע מכוכב לתא הושלם עתה.‬
‫האנרגייה שהאירה את היקום פעם‬
‫נותנת עתה לווא צ'יני‬ ‫ולגורה שלה את מתת החיים.‬
‫בעונה הירוקה,‬
‫הרעב הוא זיכרון בלבד.‬
‫בכל רחבי הסרנגטי,‬ ‫האנרגייה עוברת שינוי כל העת.‬
‫היא עוברת מיצור חי אחד למשנהו.‬
‫היא מזינה את המערכת האקולוגית כולה.‬
‫השמש שלנו היא המפרנסת האולטימטיבית.‬
‫כל דבר ניזון מאור כוכבים.‬
‫הבעיה היא שאין מה שיזין את השמש.‬
‫בתוך חמישה מיליארד שנים,‬
‫הדלק שלה יאזל.‬
‫בשעה שליבתה תקרוס,‬
‫השמש תתפשט…‬
‫ותהפוך לענק אדום…‬
‫שיטרוף את כוכבי הלכת הפנימיים,‬
‫כוכב חמה ונוגה.‬
‫בשעה שהיא תתפח ותתקרב לכדור הארץ,‬
‫כוח הכבידה הקיצוני‬ ‫יקרע את הירח שלנו לגזרים…‬
‫ומסביב לכדור הארץ תיוותר טבעת של סלעי ירח.‬
‫גורלו הסופי של כוכב הלכת שלנו אינו ידוע.‬
‫אך תהיה זריחה אחרונה אחת…‬
‫לפני שהשכבות החיצוניות‬ ‫של הכוכב שלנו יתפוגגו להן‬
‫והוא ינשום את נשימתו האחרונה.‬
‫תיוותר ממנו רק גחלת גוועת.‬
‫גמד לבן,‬
‫בקושי בגודלו של כדור הארץ,‬ ‫שיהיה מוקף בענן זוהר ענק.‬
‫זו תהיה משואה ליקום:‬
‫היינו כאן פעם.‬
‫אך נכון לעכשיו,‬
‫הכוכב שלנו ממשיך להאיר עלינו…‬
‫וימשיך לעשות זאת במשך מיליארדי שנים.‬
‫האנרגייה שלו היא כוח‬ ‫שחיוני לכל צורות החיים.‬
‫בפרק הבא בסיפורו של היקום שלנו,‬
‫בין אם אתם כוכב בוהק,‬
‫חור שחור ענק,‬
‫או קוף שימפנזה שלומד כיצד להתנהג,‬
‫כל דבר זקוק לזמן.‬
‫אך מה אתם באמת יודעים‬ ‫אודות הממד המסתורי הזה?‬
‫מדוע לכל דבר יש עבר, הווה ועתיד?‬
‫והאם מישהו מאיתנו היה נמצא כאן,‬
‫ללא הזמן?‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬