NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Jokaisen Maan asukkaan elämässä -
on kaikuja -
tapahtumista, jotka tapahtuivat kauan sitten.
Valtavia, väkivaltaisia tapahtumia,
jotka yhdistävät kaikki elävät olennot,
niiden jokaisen toiminnon ja päätöksen,
jokaisen sydämenlyönnin -
mahtavimpaan tarinaan, joka on koskaan kerrottu.
Tämä tarina on kestänyt 13,4 miljardia vuotta.
Sen aikana miljardit tähdet -
ja miljardit maailmat -
ovat eläneet ja kuolleet -
luodakseen planeetan, joka on ainoa tuntemamme,
jolla on elämää.
Tähtipölystä, josta olemme tehty…
kosmisiin aineksiin, jotka pitävät meidät elossa -
ja tähtien valoon, josta se saa energiansa.
Tämä on tarina universumistamme.
AURINGON ALLA
Itä-Afrikka.
SERENGETI, TANSANIA
Sieltä löytyy maallisen elämän tärkein yhteys universumiin.
Ja eräs erityinen peto…
nimeltään Wa Chini.
Gepardin elämä on päättymätöntä ruuan etsintää.
Elintärkeän ravinnon.
Tämä on yksi vaikeimpia paikkoja maailmassa löytää ravintoa.
Polttava aurinko on ajanut pois lähes kaiken -
näiltä kuivilta, lohduttomilta tasangoilta.
Tänne jääneet olennot kamppailevat selviytymisestä.
Wa Chinin ainoa tavoite,
sen ainoa motivaatio,
on nälkä.
Yksinkertainen, alkukantainen impulssi,
juontuu syvästä yhteydestä sen ympäristöön,
joka ulottuu Serengetin ulkopuolelle,
planeettamme ulkopuolelle -
universumiin itseensä.
Jokainen solu Wa Chinin kehossa -
on yhteydessä muinaiseen energiavirtaan,
joka yhdistää sen elämän tähden ytimeen.
Tämä katkeamaton virta ulottuu kauas avaruuteen -
ja 13,8 miljardin vuoden taa.
Muinainen energia, joka oli olemassa maailmankaikkeuden alussa -
antaa elämän kaikelle.
Jokaiselle planeetalle.
Jokaiselle tähdelle.
Jokaiselle elämälle.
Wa Chini metsästää energiaa,
eikä ainoastaan itselleen.
Se on kahden pennun emo,
joka haluaa epätoivoisesti ruokkia perheensä.
On kuiva kausi, ja ruokaa on niukalti,
vaikka energiaa onkin enemmän kuin koskaan.
Se piilottelee näkyvillä.
Suurin, kirkkain ja kuumin objekti aurinkokunnassamme.
Aurinko.
Valtavat, korventavat plasmarenkaat purkautuvat sen pinnalta.
Aurinkomme syöksee energiaa 4,5 biljoonan atomipommin edestä sekunneittain -
lähettäen planeetallemme enemmän energiaa tunnissa kuin maailma käyttää vuodessa.
Niin vaikuttava kuin tämä valtava tulipallo onkin,
Wa Chini ei voi syödä auringonvaloa.
Se syö vain juoksevia olentoja.
Kuten gaselleja.
Sen täpläinen turkki toimii suojavärinä, joka on ehdoton metsästämisessä.
Kun piilopaikkoja on harvassa, lähestyminen ei ole vaihtoehto.
Onneksi Wa Chinillä on ässä hihassaan.
Gepardit ovat nopeimpia eläimiä maalla.
Nollasta sataan vain kolmessa sekunnissa,
mutta gasellit tulevat hyvänä kakkosena.
Wa Chini käyttää paljon energiaa,
mutta ei saa mitään.
Aikuinen gepardi selviää ilman ruokaa viikon.
Mutta pennut eivät selviä kuin muutaman päivän.
Ja näillä kahdella on jo kova nälkä.
24 TUNTIA EDELLISESTÄ ATERIASTA
Metsästäminen suurilla nopeuksilla on kuluttavaa.
Wa Chinin energiavarastot ovat uhkaavan matalat.
Vie tunteja ennen kuin se voi taas metsästää.
Wa Chinin ja sen pentujen puhti on vähissä.
Eläimet kaikkialla planeetalla kamppailevat jatkuvasti kulutuksen -
ja energian käytön kanssa.
Oli strategia mikä vain,
oli eläin hidas tai nopea,
seuraava ateria ei koskaan ole varma.
Nälkä on jokaisen haaste.
30 TUNTIA EDELLISESTÄ ATERIASTA
Kun se on toipunut edellisestä jahdistaan,
Wa Chini etsii seuraavaa tilaisuutta.
Kuten kaikki gepardiemot,
Wa Chini on yksinhuoltaja.
Pitääkseen pentunsa ruokittuna -
sen pitäisi kaataa saalis joka päivä.
Sen toipuminen on kestänyt niin kauan,
että aurinko laskee jo.
Valon hävitessä -
katoaa myös tämän perheen toivo ateriasta.
Kun Maa pyörii,
Serengeti kääntyy pois auringosta pimeyteen.
Se on vahva muistutus elämän yhteydestä aurinkoon.
Tarinamme on auringon tarina.
Kauan sitten…
aurinkokuntamme oli kylmempi ja pimeämpi kuin se on nyt.
4,6 MILJARDIA VUOTTA SITTEN
Ja silti ne olivat täydelliset olosuhteet tähden synnylle.
Lämpötila oli lähellä absoluuttista nollapistettä,
painovoima alkoi vetää pölyä ja kaasua yhteen…
valtavaksi pilveksi.
Pilvi sortui sisäänpäin -
ja puristui hohkaavaksi kaasupalloksi.
Prototähdeksi.
Kuten Wa Chin, tämä syntyvä tähti oli valtavan nälkäinen.
Se veti puoleensa niin paljon kaasua, että kuuma materia syöksyi sen navoista -
valovuosien päähän avaruuteen.
Tähti jatkoi kasvuaan 30 miljoonaa vuotta.
Kunnes viimein -
siitä tuli tarpeeksi kuuma tuottamaan oman energiansa.
Aurinkomme.
Sen kultaiset säteet ovat loistaneet kirkkaina ja vakaina -
4,6 miljardia vuotta.
Se on vain yksi tähti triljoonan tähden galaksissa.
Ja silti hyvin erityinen.
Se toimittaa lämpöä ja valoa -
tälle uskomattomalle, elinvoimaiselle planeetalle.
42 TUNTIA EDELLISESTÄ ATERIASTA
Jokainen elävä olento Serengetissä tarvitsee auringon energiaa.
Wa Chinin pennut ovat nääntyneitä, enemmän kuin nälkäisiä.
Niiden on syötävä tänään.
Mutta tänä aamuna Wa Chini voi tarjota vain hellää huolenpitoa.
Tässä kuivassa maassa -
aurinko antaa ja ottaa.
Sen väkevä energia on elämälle tarpeellista,
mutta sillä on myös tuhovoimaa.
Elämä näin lähellä ydinreaktoria ei koskaan tulisi olemaan helppoa.
Ymmärtääksemme kuumuuden lähdettä,
meidän on kurkistettava kiirastuleen.
Kuplivan kuumien plasmakerrosten alla -
650 000 kilometrin syvyydessä -
on auringon ydin.
Tähtemme ydin vaikuttaa yllättävän rauhalliselta,
mutta atomitasolla se on yhtä kaaosta.
Tämä on aurinkokuntamme kuumin osa.
Lämpötila täällä voi nousta 15 miljoonaan celsiukseen -
luoden olosuhteet ilmiölle, jota ei tapahdu lähes missään muualla.
Atomit törmäävät suurella nopeudella ja fuusioituvat.
Ne vapauttavat puhdasta energiaa.
Tätä prosessia kutsutaan ydinfuusioksi,
ja se saa aurinkomme paistamaan.
Itse asiassa se on kaikkien universumin tähtien voimanlähde.
Tähtien vapauttama energia voidaan johtaa ajan alkuun,
kun materiaa ei vielä ollut -
ja universumissa oli ainoastaan energiaa.
Nyt se kaikki elää universumissamme tänä päivänä.
Kun auringonvalo osuu Serengetiin,
energia, jota on virrannut 13,8 miljardia vuotta -
löytää tiensä Wa Chinin ja sen pentujen luo -
ja jatkaa matkaansa halki niiden ympäristön.
Se ei ole koskaan luonut tai tuhonnut.
Se on vain muuttanut muotoaan loputtomasti.
Mutta Wa Chini ja sen pennut voivat käyttää energiaa vain yhdessä muodossa,
nimittäin lihan.
Ja Wa Chinillä on kilpailijoita,
jotka voivat viedä siltä ruuan lisäksi myös pennut.
Jos ne eivät saa ruokaa pian,
ne kuolevat joka tapauksessa.
Välipala on laiha, mutta parin ruuattoman päivän jälkeen se on pelastus.
Gepardien saaliista yli 10 prosenttia varastetaan.
Wa Chinin täytyy puolustaa jokaista energianmurusta,
koska kun energiaa on niukasti,
kilpailu on rajua.
Wa Chinin ja sen perheen kamppailu selviytymisestä toistuu -
päivä toisensa jälkeen,
kuukaudesta toiseen.
Jokaisesta ateriasta täytyy taistella.
Kamppailussa energian käytön ja hankkimisen välillä -
Wa Chini pääsee tuskin tasoihin.
Kuiva kausi Serengetissä on jatkuvaa nälkää.
Mutta muutos on käsillä.
Auringon kuumuus on vetänyt vähäisen kosteuden taivaalle.
Ja sen, mikä menee ylös,
on joskus tultava alas.
Sateet pyyhkivät tasangon yli -
ja päättävät kuivan kauden.
Kun pilvet hälvenevät,
toivon säde välähtää.
Yksinäinen ruohonkorsi ei voi ruokkia Wa Chinin perhettä,
mutta syvällä sen solukossa on vastaus niiden nälkään.
Täällä on kätketty maailma.
Mikroskooppiset kimput, graanat, lämmittelevät auringossa.
Niiden pinta on peittynyt valoa keräävillä proteiineilla,
jotka vangitsevat lähimmän tähtemme energian.
Ne ovat täynnä vihreää pigmenttiä, klorofylliä,
joka imee auringonvaloa.
Fotosynteesin taialla -
vesi yhdistyy hiilidioksidiin -
ja auringonsäteistä kehrätään sokeria.
Vain muutamassa päivässä kuivat tasangot muuttuvat vihreiksi.
Miljardit ruohonkorret imevät nyt rajatonta auringonvaloa.
Ja universumin energia uppoaa maisemaan.
On vain yksi ongelma.
Gepardit eivät syö ruohoa.
Mutta kaukana pohjoisen metsiköissä -
asuu eläimiä, jotka syövät.
Satoja tuhansia sellaisia eläimiä.
Gnuut.
Niillä on suuret suut, notkeat huulet ja neljä mahaa,
jotka soveltuvat täydellisesti ruohon syöntiin.
Valtavat laumat ovat alati liikkeellä -
etsimässä tuoreita laitumia.
Ne seuraavat sadetta löytääkseen ruohoa.
Kuten meitä kaikkia,
niitä ajaa nälkä.
Serengetissä on yksi sääntö.
Ruoka ei tule helpolla.
Mara-joki.
Siellä asuu maailman suurimpia krokotiilejä.
Se on melkoinen este -
gnuiden elintärkeän energian etsimisessä.
Etelässä -
Wa Chini etsii tasangoilta jotain syötävää koko valveaikansa.
Selvittyään puoli vuotta niukalla ravinnolla -
yksi sen pennuista on onnistunut kasvamaan.
Se opettelee jopa metsästämään.
Mutta toista pentua ei näy.
Vain viisi prosenttia pennuista selviää täysikasvuisiksi.
Useimmat menettävät henkensä nälkäisille leijonille ja hyeenoille.
Tämän pennun tulevaisuus ei ole taattu.
Ei vaikka energiaa olisi lähettyvillä.
Maran rannoille kerääntyneet gnuut voivat jatkaa vain eteenpäin.
Mutta jonkun täytyy mennä ensimmäisenä.
Puolitoista miljoonaa gnuuta tekee tämän matkan vuosittain.
Täällä kamppailu energian käytön ja säästämisen välillä -
toteutuu eeppisellä skaalalla.
Niille onnekkaille, jotka selviävät ylityksestä,
tämä on vasta alkua.
Nyt niiden on matkattava satoja kilometrejä -
yötä päivää yli kahden kuukauden ajan -
päästäkseen ruohotasangoille.
Wa Chini odottaa gnuiden saapumista innolla,
mutta eräs toinen muutto on kriittinen molempien eläinten selviytymisen kannalta.
Tämä matka on käsittämätön niin ajan kuin välimatkan suhteen.
Ilman sitä jokainen Serengetin eläin näkisi nälkää.
Aurinkomme ytimessä,
kun atomit törmäävät ja fuusioituvat,
fotoneita vapautuu ja virtaa ulos.
Näillä pienillä valoenergian pakkauksilla ei ole massaa,
ja ne kulkevat valonnopeudella.
Mutta uskomattoman tiheän ytimen sisällä -
ne ovat jumissa, absorboituneita, hajallaan.
Matka, joka tavallisesti kestäisi vain kaksi sekuntia voi viedä miljoonia vuosia.
Auringosta pakeneminen on tyrmistyttävä kamppailu.
Hitaasti fotonit nousevat -
ylöspäin kohti auringon kerroksia -
kohti sen kuumaa pintaa,
jossa ne ovat viimeinkin vapaita.
Ne säteilevät kaikkiin suuntiin -
tähtivalona.
Ne kulkevat 150 miljoonaa kilometriä kahdeksassa minuutissa.
Ne saapuvat juuri ajoissa -
tapaamaan gnuut niiden matkan päätteeksi.
Jokainen ruohonkorsi imee 10 kvadriljoonaa fotonia per sekunti -
kahliten tarpeeksi energiaa näiden valtavien laumojen ruokkimiseen.
Tähdestä -
ruohoon -
ja gnuuhun.
Auringonvalo antaa niille energiaa liikkumiseen,
kasvuun,
lisääntymiseen.
Mitä kauemmin ne laiduntavat tasangolla,
sitä kauemmin ne voivat tulla syödyksi.
Runsain mitoin herkullista energiaa -
on viimeinkin iskuetäisyydellä.
Kolmen miljoonan silmäparin valvoessa -
Wa Chinin on toimittava nopeasti.
Onneksi se on gepardi.
Viimeinkin Wa Chini saa maistaa tähtivaloa.
Jokaisella suupalalla -
kosmisella energialla kyllästetyt proteiinit ja rasvat -
siirtyvät Wa Chinin verenkiertoon.
Niiden viimeiset pysäkit ovat sen kehon soluvoimalaitokset:
mitokondriot.
Siellä tapahtuu viimeinen muutos.
Jokaisen mitokondrion sisällä on sykähdyttävä maisema.
Monimutkaista kemiaa kuohuvia solukalvojen kanjoneita.
Täällä energiarikas ruoka reagoi hapen kanssa ja se pilkotaan…
ja universumimme energia vapautuu suoraan Wa Chinin soluihin.
Se tarjoaa energiaa toiminnalle ja ajattelulle.
Jokaiselle liikkeelle.
Matka tähdestä soluun on päättynyt.
Kerran universumia valaissut energia -
antaa nyt Wa Chinille ja sen pennulle elämän lahjan.
Sadekaudella -
nälkä on muisto vain.
Serengetissä energia muuttaa jatkuvasti muotoaan.
Se siirtyy elämänmuodosta toiseen.
Se ravitsee koko ekosysteemiä.
Aurinkomme on sen perimmäinen lähde.
Kaikki saavat ravintonsa tähdistä.
Ongelmana on, ettei aurinkoa ruoki mikään.
Ja viiden miljardin vuoden päästä sen polttoaine ehtyy.
Kun sen ydin romahtaa,
aurinko laajenee ja muuttuu punaiseksi jättiläiseksi.
Se ahmii sisäplaneetat, Merkuriuksen ja Venuksen.
Kun se laajenee kohti Maata,
sen raju painovoima repii Kuumme palasiksi.
Jättäen kuukivestä koostuvan kehän Maan ympärille.
Planeettamme lopullinen kohtalo on tuntematon.
Mutta aurinko nousee vielä viimeisen kerran,
ennen kuin tähtemme ulkokerrokset räjähtävät,
ja se vetää viimeisen hengenvetonsa.
Jäljelle jää vain hiipuva kipinä.
Valkoinen kääpiö,
joka on hädin tuskin Maan kokoinen, jota ympäröi hehkuva pilvi.
Universumin merkkituli.
Me olimme täällä.
Mutta juuri nyt -
tähtemme jatkaa loistettaan -
ja loistaa vielä miljardien vuosien ajan.
Sen energia on elintärkeää kaikelle elämälle.
Seuraavassa jaksossa:
Olitpa sitten roihuava tähti,
laaja musta-aukko -
tai simpanssi oppimassa tavoille,
kaikki vaatii aikaa.
Mitä tästä salaperäisestä ulottuvuudesta oikeastaan tiedetään?
Miksi kaikella on menneisyys, nykyisyys ja tulevaisuus?
Ja olisiko kukaan meistä täällä -
ilman aikaa?
Tekstitys: Eveliina Niemi