‪UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
‪Prima dată când am vizitat Kenia, ‪acum 30 de ani, eram un străin.
‪Era patria tatălui meu, ‪care murise și pe care abia îl cunoscusem.
‪Dar mi-am cunoscut familia. ‪Am vizitat satul de unde se trăgeau.
‪M-am simțit binevenit peste tot.
‪Și, când eu și sora mea am petrecut ‪câteva zile în safari, am simțit altceva.
‪Admirație.
‪Pentru savana africană ce se întindea ‪la nesfârșit, sub cerul liber,
‪și faună sălbatică nenumărată.
‪Ce dar să vezi lumea din nou!
‪Să vezi locul de unde, ‪până la urmă, ne tragem toți.
‪Vreau să vă duc ‪într-un parc special din Kenia,
‪ca să vă bucurați de sufletul Africii.
‪Sălbăticie într-un spațiu nemărginit, ‪de o frumusețe răpitoare
‪și faună de proporții epice.
‪Parcul Național Tsavo.
‪Un tărâm unde elefanții sunt regi.
‪Și toți știu asta.
‪În Africa de Est se află Kenia,
‪cămin al unei faune bogate ‪și peisaje ce îți taie respirația.
‪În sud se află Tsavo.
‪Având aproximativ 22.000 de km pătrați,
‪e cât o țară mică ‪și cel mai mare parc național din Kenia.
‪La vest, apusurile de neuitat
‪peste cel mai înalt vârf muntos ‪din Africa, Kilimanjaro.
‪Veghează asupra ‪unui suprafețe mari de lavă,
‪dealuri vulcanice
‪și oaze sclipitoare.
‪Și la est, o pâclă nesfârșită ‪de mărăcinișuri…
‪traversată de râuri dătătoare de viață.
‪De-a lungul lor, ‪peretele umbros al platoului Yatta,
‪una dintre cele mai lungi ‪curgeri de lavă din lume.
‪Și oriunde te-ai uita,
‪Solul emblematic roșu-aprins din Tsavo ‪își pune amprenta
‪pe toți cei care viețuiesc ‪în sălbăticia asta extraordinară.
‪TSAVO ‪KENIA
‪Tsavo găzduiește cea mai mare populație ‪de elefanți din Kenia.
‪Peste 13.000 de specimene ‪cutreieră libere regiunea asta imensă.
‪Ca să îi găsești, ‪trebuie să știi unde să cauți.
‪Bucurându-se de apă,
‪masculi elefanți se descarcă…
‪ca înotătorii în sincron, ‪în ciocolată lichidă.
‪E aprilie. Adăpătorile sunt pline.
‪Ploile s-ar putea să nu mai revină ‪timp de șase luni.
‪Pe măsură ce masculii cresc, ‪preferă să fie solitari.
‪Unii dintre ei pot să devină ‪cei mai mari elefanți adulți din lume.
‪El e Lugard, numit așa ‪de rangerii care îl monitorizează.
‪Un „super-elefant” de 50 de ani,
‪una dintre comorile naționale ale Keniei.
‪Fiecare colț cântărește peste 45 kg.
‪Acești ambasadori ai lumii elefanților ‪au făcut față unor provocări imense…
‪au trecut prin secete succesive, ‪dezvoltare modernă
‪și braconajul ‪din comerțul ilicit cu fildeș.
‪Azi, se crede că au mai rămas ‪doar 30 de super-elefanți în Africa.
‪Și Tsavo e căminul a o treime dintre ei.
‪Majoritatea dintre ei au ajuns ‪la o vârstă avansată.
‪Parcurile naționale au un rol vital ‪în protejarea lor.
‪În următoarele luni, ‪temperaturile extreme din Tsavo
‪vor testa toate viețuitoarele de aici.
‪Doar cele care s-au adaptat ‪condițiilor schimbătoare de aici
‪vor supraviețui sezonului secetos.
‪Acestă pasăre-rinocer a dezvoltat ‪un mod ingenios
‪de a găsi mai multă hrană.
‪Dar nu se descurcă singur.
‪O familie de manguste pitice.
‪Pasărea-rinocer e gata de acțiune,
‪dar ele nu se grăbesc.
‪Nu poate decât aștepta
‪până ce mangustele se pregătesc.
‪Nu se duc nicăieri ‪până nu primesc semnalul.
‪În sfârșit, au pornit!
‪Și, în spatele lor, ‪pasărea-rinocer flămândă.
‪Mangustele grăbite ‪scormonesc gândaci din tufe,
‪și ce le scapă,
‪înhață ea,
‪iar astfel nu mai trebuie ‪să caute singură hrană.
‪Mangustele nu par să se supere.
‪Căutarea de hrană la comun funcționează ‪pentru toți.
‪Mai ales când peisajul se usucă
‪și nu mai ai unde să te ascunzi.
‪Pasărea-rinocer stă de șase.
‪Un sunet și toți se pun la adăpost.
‪Dintre toate felurile din meniu,
‪acesta pare să fie preferatul.
‪Melcul de uscat african uriaș,
‪ajungând până la 15 cm lungime,
‪unul dintre cei mai mari ‪și suculenți melci din lume.
‪Și ușor de prins.
‪Melcii aceștia nu pleacă nicăieri.
‪Dar sunt ca o nucă tare.
‪Mangustele au dezvoltat ‪o tehnică specială.
‪Se folosesc de bușteni ca de nicovale ‪ca să sfărâme melcii de ele.
‪Tsavo e unul dintre puținele locuri ‪unde a fost observat comportamentul ăsta.
‪Pasărea-rinocer recunoaște un gong de cină ‪când aude unul.
‪Clima uscată de aici înseamnă ‪că nu e un loc ușor de viețuit.
‪Lucrul în echipă e menit să asigure ‪că amândouă mănâncă suficient,
‪pe măsură ce hrana e greu de găsit.
‪Pe măsură ce sezonul secetos cuprinde ‪vastul parc,
‪resura de care e cea mai mare nevoie
‪este apa.
‪Ca să protejeze un animal aflat ‪într-un grad critic de dispariție,
‪această adăpătoare izolată e umplută ‪de rangeri.
‪Pe măsură ce se apropie seara, ‪scena e pregătită
‪pentru creatura asta timidă.
‪Rinoceri negri,
‪mama și puiul ei.
‪Folosind o cameră ‪cu vizibilitate nocturnă,
‪îi punem vedea color.
‪Puii urmează mișcările mamei cu atenție.
‪Au o legătură strânsă.
‪Rinocerii au vedere slabă ‪pe timp de noapte,
‪dar un simț incredibil ‪al auzului și al mirosului.
‪Își rulează buzele înapoi ca să simtă ‪în aerul nopții cine e prin preajmă.
‪Mai multe familii vin să se adape.
‪Rinocerii negri dominatori ‪sunt adesea teritoriali.
‪Dar unii sunt mai certăreți decât alții.
‪Odată erau în jur de 8.000 aici în Tsavo.
‪În anii 1970 și '80, braconierii i-au ucis ‪pe toți pentru fildeș, mai puțin zece.
‪Un program de reproducere ‪a crescut populația la peste 100.
‪Creaturile acestea de obicei solitare ‪vin să se adape și să socializeze.
‪Mamele salută prieteni.
‪Puii întâlnesc parteneri de joacă…
‪și tați.
‪Dar când sosesc mai mulți masculi, ‪atmosfera se schimbă.
‪În sezonul secetos, se adună aici ‪un număr neobișnuit de mare de rinoceri.
‪S-au înmulțit atât de bine
‪încât acum competiția ‪pentru spațiu a crescut
‪și pentru parteneri.
‪Unul dintre masculi își încearcă norocul ‪pe mama cu pui,
‪dar ea îi dă un mesaj clar.
‪Un mascul dominant mai în vârstă ‪sosește la adăpătoare.
‪Rangerii îi spun Atoti.
‪O femelă tânără.
‪Prea tânără ca să se împerecheze, ‪nu e interesată de el.
‪Frustrarea lui duce la ostilitate.
‪Se folosește de corn ‪ca să o înhațe de picioarele din spate
‪și să o facă se se împiedice.
‪Femelele și puii decid ‪că e timpul să plece.
‪Tânăra femelă reușește să fugă de el.
‪Și Atoti se răcorește.
‪Pe măsură ce sezonul secetos continuă,
‪multe din sursele de apă naturală ‪dimprejurul parcului dispar.
‪Dar există un loc special în nord ‪care e o oază permanentă.
‪Pădurile înalte până la cer ‪din Chyulu Hills
‪se ridică din câmpiile din Tsavo de Vest.
‪Formați din roci vulcanice poroase, ‪absoarbă apa de ploaie
‪formând rezervoare subterane.
‪Durează 20 de ani ca apa să se strecoare ‪prin câmpiile de jos…
‪de unde apare apoi într-o sursă nesecată…
‪la Izvoarele Mzima…
‪nume ce înseamnă „viu” în swahili.
‪Se estimează ‪că aproape 50 de milioane de galoane
‪curg din pământ în fiecare zi
‪și formează ochiuri de apă limpede ‪ce vibrează cu activitate.
‪Smochinii sunt surse de hrană ‪pentru maimuțele verzi.
‪Și mrenele așteaptă dedesubt ‪să cadă fructele.
‪Un paradis darnic,
‪cu hrană destulă pentru toți.
‪Dar ochiul acesta magic
‪aparține unei cirezi de 14 hipopotami
‪ce sunt apărați cu îndârjire ‪de un mascul alfa imens.
‪Își poate ține respirația ‪câte cinci minute
‪și își petrece mai mult de jumătate ‪din viață sub apă.
‪De obicei le găsim în bălți noroioase
‪și e incredibil de rar ‪să vedem viețile intime
‪ale acestor creaturi timide.
‪În fiecare dimineața, tatăl își conduce ‪familia către ape mai adânci și mai reci.
‪Hipopotamii sunt mai grei ‪ca o mașină de familie,
‪dar sub apă sunt surprinzător de grațioși.
‪Adulții dorm când e cel mai cald ziua.
‪Puii se joacă.
‪Și când devin prea turbulenți,
‪adulții îi pun la punct.
‪Fără hipopotami, ‪diversitatea vieții de aici nu ar exista…
‪fiindcă ei aduc ‪ceva esențial apelor acestora.
‪Un îngrășământ natural.
‪Poate că nu ajută ‪ca vizibilitatea să fie cristalină…
‪dar e substanța care ajută să prospere ‪ecosistemul din Mzima.
‪Asigură un aport de nutrienți plantelor
‪și hrană pentru insecte și pești…
‪care îi urmăresc pe hipopotami ‪pentru rezerve proaspete.
‪Bălegarul proaspăt nu e singura hrană ‪oferită de hipopotami peștilor din Mzima.
‪Deschizându-și botul, ‪hipopotamul invită peștii
‪înăuntrul fălcilor lui ‪imense și puternice.
‪Scormonesc după resturi ‪rămase între dinții lor,
‪demonstrând un nivel ‪de încredere extraordinar.
‪Gurile lor răzuitoare ‪le curăță și pielea hipopotamilor,
‪ghearele, tălpile crăpate ‪și toate locurile importante.
‪O masă completă ‪în schimbul unei pedichiuri și lustruiri.
‪Mica oază verde de la Izvoarele Mzima ‪oferă apă animalelor norocoase
‪care viețuiesc în colțul acesta de parc.
‪Dar situația e altfel ‪pentru cei care cutreieră centrul arid.
‪Elefanții au o memorie excelentă,
‪ce îi ghidează spre zone ‪în care au găsit hrană și apă
‪în sezoanele secetoase anterioare.
‪Dar în mijlocul parcului, ‪se confruntă cu un obstacol descurajant.
‪Tsavo a fost împărțit în două,
‪de Est și de Vest,
‪împărțit la mijloc de un drum ‪și o cale ferată existente.
‪Drumul aglomerat e ‪o barieră periculoasă pentru animalele
‪care cutreieră cele două parcuri.
‪În 2017, o nouă linie ferată ‪a fost terminată lângă cea veche,
‪linie ce leagă cel mai mare port ‪din Kenia, Mombasa, de capitala Nairobi.
‪Terasamentele abrupte și gardurile ‪împiedică animalele să traverseze șinele
‪și le restricționează mișcările.
‪Pot ajunge în partea cealaltă ‪doar prin pasaje subterane speciale.
‪Unii elefanți sunt destul de curajoși ‪încât să treacă printre obstacole.
‪De-a lungul Africii, ‪infrastructura a cunoscut o explozie,
‪ceea ce afectează spațiile sălbatice.
‪De aceea dimensiunea Tsavo-ului ‪e atât de importantă.
‪E destul de mare încât să ofere ‪zone de hrănire alternative.
‪Dar nu doar animalele mari călătoresc ‪distanțe imense în perioada asta a anului.
‪E iulie, cea mai secetoasă lună din Tsavo.
‪Pe câmpiile arse de soare de la est,
‪un mascul găinușa de pustiu ‪și partenera lui își cresc familia.
‪Fiind păsări care cuibăresc la sol, ‪acești pui de-abia eclozați
‪se vor ridica și vor merge în câteva ore.
‪Cu temperaturi ce ating 37 de grade,
‪trebuie să găsească ‪un loc ferit și umbros.
‪Tatăl lor are se confruntă ‪cu o provocare iminentă.
‪Să găsească apă potabilă ‪sau puii lui vor muri.
‪Se alătură altui stol ‪de găinușe de pustiu,
‪toate căutând disperate același lucru.
‪Zboară până la 34 km depărtare…
‪până la mărețul râu Galana.
‪E o ancoră de salvare pentru animale ‪când sezonul secetos e în toi.
‪Găinușele de pustiu vin aici ‪în numere mari în perioada asta.
‪La mal, există pericole.
‪Să stai aproape de stol înseamnă ‪că sute de ochi stau de veghe.
‪Poate să ducă ‪până la două linguri în gușă,
‪dar nu e destul pentru trei pui.
‪Intră mai adânc
‪ca să facă un truc remarcabil.
‪Legănându-se în față și în spate,
‪absoarbe apă în penele de pe piept.
‪Forma lor spiralată specific adaptată ‪absoarbe apa ca un burete.
‪Cincisprezece minute să facă plinul ‪și s-a dus…
‪zburând spre casă complet încărcat cu apă.
‪Una câte una, păsările părăsesc stolul.
‪Își cheamă partenera.
‪Ea îl ghidează spre unde a ascuns ‪puii însetați.
‪Tata vine să îi salveze.
‪Disperați să ia o gură, ‪puii își înconjoară tatăl,
‪luând apa prețioasă ‪din penele lui cu ciocul.
‪Va face călătoria aceasta obositoare ‪în fiecare zi,
‪în următoarele două luni…
‪până când puii sunt destul de mari ‪ca să zboare spre apă singuri.
‪În ultimii ani, clima Keniei
‪a devenit mai puțin previzibilă ‪și mai extremă.
‪Sezonul secetos e în toi
‪și nu se știe cât va mai dura.
‪Unii au găsit o modalitate ‪să dea de ultimele frunze verzi.
‪Gerenuk se ridică pe vârfuri ‪pentru o ciuguleală.
‪Pot rezista toată viața fără să bea apă.
‪Poreclită „gazela-girafă”,
‪se bazează pe acrobații ‪și pe gâturile lungi
‪ca să ajungă la frunzele suculente
‪la care celelalte animale nu pot ajunge.
‪Chiar și ele nu prea au de unde alege.
‪Pământul roșu din Tsavo ‪e ridicat de vârtejurile de praf.
‪Animalele mai mari precum bizonii
‪trebuie să se miște ca să găsească apă.
‪Turmele se adună, sunt cu miile.
‪Se duc spre râul Galana, ‪care curge tot anul.
‪Cei rămași în urmă vor fi decimați
‪de cele mai notorii animale de pradă ‪din Tsavo
‪MILA 466
‪Când a fost construită ‪vechea calea ferată, acum 120 de ani,
‪teritoriul acesta era terorizat ‪de doi lei…
‪cunoscuți drept ‪„devoratorii de oameni din Tsavo.”
‪Legenda spune
‪că au devorat 135 de muncitori feroviari,
‪deși numărul adevărat e probabil mai mic.
‪Faimoși pentru crestele lor,
‪o caracteristică ‪pe care o au și descendenții lor.
‪Aspectul lor se crede că a fost influențat ‪de tufișul des în care trăiesc.
‪Coama mai scurtă nu se prinde așa ușor ‪în vegetația spinoasă.
‪Și nu le ține de cald vara.
‪Dar chiar și cel mai dur animal de pradă ‪se chinuie în perioada asta a anului.
‪Adăpătoarea haitei a devenit ‪o groapă de noroi cleios.
‪Multe dintre prăzi au plecat ‪să găsească apă altundeva.
‪Ultimele reziduuri îi vor susține ‪pentru moment.
‪Pe câmpiilor uscate din Tvaso de Est,
‪un grup de elefanți masculi se îndreaptă ‪spre teritoriile izolate din nord.
‪E zona cea mai sălbatică ‪și mai puțin accesibilă.
‪Monoliți imenși, stâncoși, ‪vechi de milioane de ani
‪se ridică din mărăcinișul uscat și spinos.
‪Fiecare elefant își amintește rutele ‪pe care le-a parcurs de-a lungul anilor,
‪transmise din generație în generație.
‪Traseele lor bine bătătorite ‪sunt vizibile din aer,
‪creând o rețea prin peisajul arid.
‪Masculii mari pot călători zile fără apă,
‪ceea ce le permite să parcurgă distanțe ‪uriașe prin tufișuri afectate de secetă.
‪Și-au pus viața în joc pe faptul ‪că vor găsi apă atunci când vor ajunge.
‪Dar râul Tiva a secat.
‪Acum e doar un râu de nisip.
‪Nicio picătură de apă la vedere.
‪Dar palmierii doum care flanchează ‪acest râu sezonier sunt încă verzi
‪și asta sugerează că există apă undeva.
‪Masculii bătrâni și înțelepți ‪știu cum să o găsească.
‪Elefanții au ‪un simț al mirosului incredibil.
‪Milioane de receptori în trompetele lor ‪îi ghidează spre apa
‪la kilometri depărtare,
‪și pot să o simtă și când e îngropată ‪la câțiva metri sub pământ.
‪Ca să ajungă la ea trebuie să sape.
‪Pe măsură ce zidurile se adâncesc, ‪apele subterane se infiltrează.
‪Trompele lor acționează ‪ca un pai flexibil,
‪aspirând apa nisipoasă.
‪Se pare că permit sedimentului ‪să se scufunde
‪în trompeta lor și să se separe,
‪apoi îl dau afară.
‪Și se bucură de apă pură, filtrată.
‪Tentant pentru cei care privesc ‪de pe margine.
‪După ce s-au săturat, ‪îi vine rândul audienței.
‪Babuinii, mereu primii la bar.
‪Mai jos pe cursul Tivei ‪se află cascada Bisadi.
‪Uscată, cu excepția ‪câtorva bălți prețioase.
‪E o liniște stranie,
‪până când se crapă de ziuă.
‪E ca și cum întregul canion ‪este sub o vrajă.
‪Quelea cu cioc roșu, cea mai abundentă ‪specie de păsări sălbatică.
‪E septembrie.
‪Pe măsură ce sursele de apă se diminuează, ‪super coloniile acestea nomade
‪se adună aici cu milioanele.
‪Cu un ritm hipnotizant,
‪beau din aceste ultime bălți cu apă, ‪câte un cioc pe rând.
‪Această migrație în masă crește ‪și iar crește
‪spre sfârșitul sezonului secetos.
‪Creând haos pe malul apei,
‪sperie pe oricine altcineva ‪care îndrăznește să se adape aici.
‪Numărul lor mare apleacă ramurile ‪copacilor din jur.
‪Sunt prizonierele acestor locuri
‪până când mai este apă.
‪Aerul este încărcat de așteptare.
‪Apoi, un simbol al speranței.
‪În peisajul uscat, ‪copacii baobab aruncă frunze verzi
‪și flori albe extravagante.
‪Schimbarea se află în aer.
‪Și toți o pot simți.
‪Și, în final, în octombrie,
‪după șase luni de absență,
‪ploaia…
‪se formează pe dealurile și munții ‪din Tsavo de Vest
‪și pe câmpiile din Tsavo de Est.
‪Tiva uscată și nisipoasă curge din nou.
‪Revărsându-se peste canionul Bisadi, ‪de unde s-au adăpat quelea,
‪cascada prinde viață.
‪În următoarele săptămâni, ‪râul va continua să curgă,
‪întinerind pământul.
‪Tragedia se transformă în ușurare.
‪De la deșertul arid la paradisul pictat.
‪Extremele fac din Tsavo ‪un loc atât de fermecat.
‪Spălată de praful roșu,
‪zorelele acoperă parcul ‪cu covorul lor floral.
‪Și sosesc o vijelie ‪de fluturi Belenois aurota.
‪Milioane umplu cerul ‪într-o călătorie spre coastă.
‪Ca o cursă de ștafetă înaripată,
‪noile generații apar odată ‪cu creșterea proaspătă
‪și continuă călătoria ‪începută de părinții lor.
‪Dansând deasupra florile, ‪aceste roiuri uriașe din sezonul ploios
‪sunt esențiale ‪pentru productivitatea parcului…
‪polenizând în cale
‪și fiind o masă ușoară pentru insectivori.
‪Este timp de joacă…
‪și de crescut următoarea generație.
‪O explozie de pui.
‪Dovada vie că atunci ‪când e vorba de protejarea sălbăticiei,
‪mărimea contează.
‪Cu cât e mai mare parcul,
‪cu atât mai multe specii ‪își vor face cămin.
‪Cu cât mai mare fondul genetic, ‪cu atât mai sănătoase animalele.
‪În ultimii ani, proprietarii de terenuri ‪din jurul Parcului Național Tsavo
‪și-au unit forțele pentru a crea ‪o zonă de conservare în Tsavo mai mare,
‪dublând spațiul sălbatic protejat ‪și permițând animalelor să cutreiere
‪în siguranță dincolo de granițele sale.
‪Doar dacă vom continua să protejăm ‪arii sălbatice vaste precum Tsavo
‪și prin crearea de parcuri noi ‪de dimensiuni similare
‪putem asigura un viitor mai bun ‪pentru natura planetei noastre.
‪Subtitrarea: Andra Foca