NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Kad sam prvi put posjetio Keniju, prije 30-ak godina, bio sam stranac.
Ovo je bila zemlja mojeg oca koji je preminuo i kojeg sam jedva i znao.
Ali upoznao sam obitelj.
Posjetio sam selo iz kojega potječe.
Osjećao sam se dobrodošlim.
I dok smo sestra i ja nekoliko dana bili na safariju,
osjetio sam nešto drugo. Divljenje.
Divljenje prema nepreglednoj afričkoj divljini, s beskrajnim nebom
i životinjama kojima se broja ne zna.
Krasna li dara kad svijet vidite novim očima,
kad vidite mjesto s kojega smo zapravo svi potekli.
Volio bih vas odvesti u poseban park u Keniji
da osjetite bilo Afrike.
Divljinu beskrajnih prostranstava, ljepota koje oduzimaju dah
i faune epskih razmjera.
Nacionalni park Tsavo.
Zemlja u kojoj su slonovi kraljevi.
I svi to znaju.
Na istoku Afrike nalazi se Kenija,
stanište raznolike faune i područje prekrasnih krajobraza.
Na jugu je Tsavo.
S gotovo 22 000 četvornih kilometara
velik je kao omanja zemlja te je najveći nacionalni park u Keniji.
Na zapadu nezaboravni zalasci sunca
iza najviše afričke planine: Kilimandžara.
Uzdiže se ponad drevne zemlje lave,
vulkanskih brda
i blistavih oaza.
A na istoku beskrajan tepih bodljikava žbunja
ispresijecan rijekama koje život daju.
Uz njih sjenovit zid visoravni Yatta,
jednog od najdužih vulkanskih tokova na svijetu.
Kamo god da pogledate,
jarkocrveno tlo parka Tsavo ostavlja dojam o svom karakteru
na svakoga tko živi u ovoj izvanrednoj divljini.
KENIJA
U Tsavu živi najveća populacija slonova u Keniji.
Njih više od 13 000 slobodno šeće ovim prostranstvom.
Da biste ih našli, morate znati gdje treba tražiti.
Dok uživaju u bućkanju,
adolescentski mužjaci daju si oduška.
Poput sinkroniziranih plivača u tekućoj čokoladi.
Travanj je. Pojilišta su puna.
Kiša neće padati šest mjeseci ili duže.
Kako mužjaci odrastaju, više se osamljuju.
Nekolicina će možda postati najveći kljovaši na svijetu.
Ovo je Lugard, a ime su mu nadjenuli njegovi čuvari.
Pedesetogodišnji superkljovaš
u jednom od kenijskih nacionalnih blaga.
Svaka kljova teži više od 45 kilograma.
Ovi ambasadori svijeta slonova morali su pregrmiti brojne nevolje…
preživjeti uzastopne suše, suvremen razvoj
i lovokradice koji zarađuju na bjelokosti.
Smatramo da danas u Africi živi samo tridesetak superkljovaša.
A u Tsavu živi trećina.
Većina je doživjela duboku starost.
Nacionalni su parkovi ključni u njihovoj zaštiti.
U idućim mjesecima ekstremna klima Tsava
ispitat će izdržljivost svih životinja.
Samo one koje su se prilagodile brzim mijenama
preživjet će sušnu sezonu.
Ovaj gladni kljunorožac razvio je genijalan način
da se domogne većega doručka.
Ali ne može sam.
Obitelj patuljastih mungosa.
Kljunorožac je spreman,
ali njima se ne žuri.
Može samo čekati
dok se mungosi pripremaju za ostatak dana.
Ne idu nikamo
dok ne dobiju signal.
I napokon kreću.
Njima za petama trči gladni kljunorožac.
Rastrčani mungosi uznemire kukce u raslinju
i što njima pobjegne,
zgrabi kljunorožac.
Tako ne mora sam tražiti hranu.
Mungosima to ne smeta.
Zajedničko traženje hrane odgovara svima.
Posebice kad krajolik presuši
i nema mnogo skrovišta.
Kljunorožac je poput izvidnice.
Jedno upozorenje i svi bježe u zaklon.
Od svega na jelovniku
čini se da najviše voli ovo.
Afrički veliki puževi,
svaki dugačak do 15 cm,
među najvećim su i najsočnijim puževima na svijetu.
A i lako ih je uloviti.
Ovi puževi ne mogu brzo pobjeći.
No teško je doći do njih.
Ovi su mungosi razvili posebnu metodu.
Debla koriste poput nakovnja
te o njih razbijaju puževe.
Tsavo je jedno od rijetkih mjesta gdje je zabilježeno takvo ponašanje.
A kljunorožac odmah prepoznaje poziv na večeru.
Zbog suhe klime ovo mjesto nije pogodno za ugodan život.
Stoga im suradnja oboma osigurava dovoljno hrane
kad je nema napretek.
Kako sušna sezona sve više crpi život iz parka,
najneophodnije prirodno bogatstvo
jest voda.
Kako bi zaštitili jednu od najugroženijih životinja u Tsavu,
ovo udaljeno pojilište pune rendžeri.
Kako se bliži večer, sve je spremno
da se pojavi i ovo sramežljivo biće.
Crni nosorozi,
majka i mladunče.
S pomoću osjetljive noćne kamere
možemo ih gledati u boji.
Mladunčad pomno oponaša majčine kretnje.
Jako su bliski.
Nosorozi ne vide daleko,
ali imaju izvanredan sluh i njuh.
Saviju usne da osjete tko je sve u noćnome zraku.
Još se obitelji dolazi napojiti.
Dominantni crni nosorozi često štite svoj teritorij.
No neki su pojedinci borbeniji od drugih.
Nekoć ih je u Tsavu živjelo 8000.
U 1970-ima i 1980-ima lovokradice su zbog rogova pobili sve osim deset.
Program razmnožavanja omogućio je porast na više od 100 jedinki.
Ova obično samotna bića dolaze piti i družiti se.
Majke pozdravljaju prijatelje.
Mladunci se sreću s vršnjacima…
i očevima.
No ozračje se mijenja kad dođe više mužjaka.
Tijekom suše ovdje se okuplja neuobičajeno velik broj nosoroga.
Razmnožili su se tako uspješno
da je sad i konkurencija za prostor veća,
kao i za družice.
Jedan mužjak pokušava naskočiti na majku s mladuncem,
no ona mu šalje jasnu poruku.
Dominantan stariji mužjak dolazi na pojilište.
Rendžeri ga zovu Atoti.
Mlada ženka.
Premlada je za parenje, pa je on ne zanima.
No on je frustriran i zbog toga nasilan.
Pokušava podmetnuti rog među stražnje noge kako bi pala.
Druge ženke i mladunci odlučuju da je vrijeme da odu.
Mlada ženka uspijeva mu pobjeći.
A Atoti se hladi.
Dok se sušna sezona nastavlja,
mnogi prirodni izvori vode u parku polako nestaju.
No na sjeveru je posebno mjesto koje je trajna oaza.
Oblačne šume visoko u gorju Chyulu
izdižu se iz ravnica na zapadu Tsava.
Nastali iz porozne, vulkanske stijene, upijaju kišnicu
i stvaraju podvodne rezerve.
Potrebno je 20 godina da voda polako otječe do ravnica…
gdje je konstantno ima
u izvorištu Mzima,
što na svahiliju znači „živ”.
Prema procjenama više od 225 milijuna litara
svaki dan izvire iz tla
u kristalno čiste bazene prepune života.
Smokvina stabla hranom snabdijevaju vervete.
A mrene ispod čekaju plodove da padnu.
Raj obilja
s dovoljno hrane za sve.
Ali ovaj čaroban bazen
pripada skupini od 14 nilskih konja
koje žustro brani golemi alfa-mužjak.
Može držati dah do pet minuta.
I više od pola života može provesti pod vodom.
Obično žive u blatnim bazenima
te je iznimno teško dobiti uvid u živote
ovih sramežljivih bića.
Rano svakog jutra tata napušta obitelj i odlazi u dublju i hladniju vodu.
Nilski konji mogu težiti više od auta,
no pod vodom su izrazito graciozni.
Odrasli spavaju tijekom najvećih vrućina.
A mladunci se, pak, igraju.
No kad pretjeraju,
odrasli ih dovedu u red.
Bez nilskih konja ovdje ne bi bilo bioraznolikosti
jer oni donose nešto ključno u ovu vodu.
Prirodno gnojivo.
Možda narušava kristalno čistu vidljivost,
no upravo zbog toga ekosustav Mzime buja.
Biljkama pruža hranjive tvari
te služi kao hrana kukcima i ribama
koji radi svježih zaliha slijede nilske konje.
A svježi izmet nije jedino što nilski konji nude ribama u Mzimi.
Kad otvori usta, ovaj nilski konj poziva ribe
u svoju goleme, snažne čeljusti.
Grickaju ostatke zapele među zubima,
za što je potrebno golemo povjerenje.
Dijelovi usta nalik turpijama čiste i kožu nilskih konja,
kao i nokte na nogama, ispucala stopala i ostala važna mjesta.
Potpun obrok u zamjenu za pedikuru i poliranje.
Mala zelena oaza izvorišta Mzime vodom snabdijeva sretne životinje
koje žive u ovome kutku parka.
No situacija je posve drukčija za one koji se kreću sušnim središtem.
Slonovi izvrsno pamte
te mogu naći područja na kojima su našli hranu i vodu u prijašnjim sušama.
No nasred parka čeka ih teška prepreka.
Tsavo je izgrađen u dva dijela.
Istočni i zapadni,
a po sredini ga presijecaju cesta i željeznička pruga.
Prometna cesta opasna je prepreka za životinje
koje prelaze iz parka u park.
Godine 2017. nova je željeznica dovršena uz staru
i povezala je najveću kenijsku luku, Mombasu, s glavnim gradom Nairobijem.
Strmi nasipi i ograde životinjama priječe prelazak pruge
te ograničavaju kretanje.
Na drugu stranu mogu doći samo kroz posebno izgrađene nadvožnjake.
Neki su slonovi dovoljno hrabri da prijeđu zapreke.
Diljem Afrike pojačano se gradi infrastruktura
koja utječe na divljinu.
Zbog toga je veličina Tsava tako važna.
Dovoljno je velik da bude alternativno hranilište.
No ne prelaze samo velike životinje goleme udaljenosti
u ovo doba godine.
Srpanj je, najsušniji mjesec u Tsavu.
Na sušnim ravnicama na istoku
mužjak lještarke i družica
podižu obitelj.
Gnijezde se na tlu,
pa će ovi ptići ustati i prohodati za nekoliko sati.
S temperaturama do 37,7 stupnjeva Celzijevih
moraju naći hlad i sigurno skrovište.
Pred ocem je hitan izazov.
Mora naći vodu, inače će ptići uginuti.
Pridružuje se jatu lještarki
i sve očajnički traže isto.
Preletjet će i 30 kilometara…
do moćne rijeke Galane.
Slamka spasa za životinje
na vrhuncu sušne sezone.
U ovo doba godine lještarke ovamo dolijeću u velikim skupinama.
No uz obalu mnoštvo je prijetnji.
Dok je u jatu, stotine očiju motre situaciju.
U grlo mu stanu dvije žlice vode,
no to nije dovoljno za tri ptića.
Stoga ide dublje
i izvodi nevjerojatan trik.
Njiše se naprijed-natrag
te pušta da prsno perje upije vodu.
Zbog posebna spiralna oblika upijaju vodu poput spužve.
Petnaest minuta da se napuni, i odlijeće.
Leti kući prepun vode.
Jedna po jedna, ptice se odvajaju od jata.
Doziva družicu.
Vodi ga do mjesta na koje je skrila žedne ptiće.
Tata ih je spasio.
Očajnički žedni ptići navaljuju na oca
te kljunovima skidaju dragocjenu vodu s tatina perja.
Ovo naporno putovanje prevaljivat će svaki dan
iduća dva mjeseca…
dok ptići ne porastu dovoljno da sami dolete do pojilišta.
Nedavno je klima u Keniji
postala manje predvidljiva i ekstremnija.
Vrhunac je sušne sezone,
a kraj se ne nazire.
Neki su našli način da dođu do preostalog zelenog lišća.
Gerenuk staje na prste da dohvati hranu.
Mogu izdržati cijeli život, a da ne piju vodu.
Zovu ih i žirafama-gazelama
te se uzdaju u akrobatiku i dugačke vratove
da dosegnu lišće do kojeg ostale životinje koje pasu ne mogu doći.
A i oni teško išta nađu.
Crvena zemlja Tsava u vrtlozima odlazi u zrak.
Veće životinje, poput bivola,
moraju se kretati da nađu hranu i vodu.
Krda se ujedinjuju i ima ih više od tisuće grla.
Kreću prema rijeci Galani koja teče tijekom cijele godine.
Zaostale će uloviti najzloglasniji grabljivci Tsava.
750 KM
Kad je prije više od 130 godina izgrađena stara željeznica,
ovo su područje terorizirala dvojica lavova…
poznati kao „ljudožderi Tsava”.
Prema legendi
pojeli su 135 radnika željeznice,
iako je točan broj vjerojatno niži.
Poznati po irokezama,
koje imaju i njihovi potomci.
Tako izgledaju navodno zbog gusta raslinja u kojem žive.
Kraća će se griva teže zaplesti u trnovito žbunje.
A i bolje ih hladi kad je vruće.
No i najopakiji grabljivac muči se u ovo doba godine.
Pojilište ovoga krda sad je samo bazen ljepljiva blata.
Njihov plijen vodu uglavnom traži drugdje.
Ove posljednje lokve zasad će im dostajati.
Na sušnim ravnicama istočnoga Tsava
skupina mužjaka slonova hoda prema udaljenim sjevernim dijelovima parka.
Ovo je najveća divljina, a ujedno i najnedostupnije područje.
Golemi stjenoviti monoliti stari milijune godina
strše iz osušena trnovita raslinja.
Svaki slon pamti puteve kojima su se kretali tijekom godina…
te ih prenose novim naraštajima.
Njihove utabane staze vide se iz zraka
te čine mrežu u jalovu krajoliku.
Veliki mužjaci mogu bez vode i nekoliko dana,
zbog čega mogu prevaliti goleme udaljenosti preko sušne divljine.
Život im ovisi o tome da nađu vodu kad stignu na odredište.
No rijeka Tiva presušila je.
Sad je tek pješčana rijeka.
Nema ni kapljice vode.
No palme doum na obalama rijeke još se zelene,
što upućuje na to da ovdje negdje ipak ima vode.
A mudri stari mužjaci znaju je naći.
Slonovi imaju istančano osjetilo njuha.
Milijuni receptora u surlama vode ih do vode udaljene više kilometara.
Osjećaju je čak i kad je nekoliko metara ispod pijeska.
A da dođu do nje, moraju kopati.
Kako zidovi postaju dublji, podzemne vode naviru.
Surlu koriste kao savitljivu slamčicu
i upijaju vodu punu pijeska.
Čini se da puštaju da se talog spusti niz surlu i odvoji od vode,
zatim ga ispušu.
Te uživaju u čistoj, filtriranoj vodi.
To očarava promatrače sa strane.
Kad se napoje, i publika ima priliku utažiti žeđ.
Pavijani su uvijek prvi na redu.
Nešto dalje niz tok rijeke Tive nalazi se slap Bisadi.
Suh je, osim nekoliko dragocjenih bazena.
Jezivo je tiho…
dok ne zarudi zora.
Kao da je netko začarao cijeli kanjon.
Crvenokljuna pletilja, najbrojnija divlja ptica na svijetu.
Rujan je.
Kako je vode sve manje, ove nomadske superkolonije
okupljaju se u milijunima.
Očaravajućim ritmom
piju iz posljednjih bazena vode, koliko im stane u kljun pa iznova.
Ova masovna migracija sve je veća
što je kraj sušne sezone bliži.
Uz vodu stvaraju kaos
koji plaši bilo koga tko se usudi piti ovdje.
Zbog pukog broja ptica savijaju se grane obližnjih stabala.
Osuđeni su na ovo mjesto
dok god ima vode.
Iščekivanje se osjeti u zraku.
A zatim simbol nade.
Na sušnome krajoliku stabla baobaba puštaju zeleno lišće
i ekstravagantno bijelo cvijeće.
Promjena je u zraku.
I svi je osjećaju.
I napokon, u listopadu,
nakon šest mjeseci suše,
kiša…
lijeva u gorju i na planinama zapadnoga Tsava
te na ravnicama istočnoga Tsava.
Sušna i pješčana Tiva ponovno poteče.
Spušta se kanjonom Bisadi, gdje su se pletilje napajale,
a slap oživi.
Ova će rijeka teći idućih nekoliko tjedana
i pomladiti cijeli kraj.
Drama prelazi u olakšanje.
Od sušne pustinje
do šarena raja.
Upravo su te krajnosti u Tsavu tako čarobne.
Crvena je prašina isprana
i ukrasni slak posve prekriva park cvjetnim tepihom.
A stiže i mećava leptira bijelaca.
Milijuni prekriju nebo na putu prema obali.
Poput krilate štafete, novi naraštaji dolaze s novim raslinjem
te nastavljaju put koji su započeli roditelji.
Plešući po cvijeću ovi golemi rojevi u vlažnoj sezoni
ključni su za produktivnost parka…
jer usput i oprašuju
te su lak obrok za kukcojede.
Ima vremena za igru…
i podizanje iduće generacije.
Eksplozija podmlatka.
A to je dokaz da je, kad je riječ o zaštiti divljine,
veličina važna.
Što je park veći, to više vrsta živi u njemu.
Što su geni raznolikiji, to su životinje zdravije.
Proteklih godina zemljoposjednici oko nacionalnog parka Tsavo
udružili su se kako bi stvorili područje za očuvanje šireg Tsava
te udvostručili površinu divljine i omogućili životinjama da se kreću
i izvan granica parka.
Samo daljnjom zaštitom golemih divljina poput Tsava
i stvaranjem novih parkova sličnih razmjera,
možemo prirodi osigurati budućnost na ovome planetu.
Prijevod titlova: Željko Radić