‪UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
‪Acum câțiva ani, eu și Michelle am vizitat ‪Patagonia cu fiicele noastre.
‪Printre munții acoperiți de zăpadă ‪și lacurile cristaline,
‪ne-am minunat de un lucru ‪din ce în ce mai rar,
‪o natură sălbatică neatinsă.
‪Influența umană s-a răspândit ‪pe întreaga planetă.
‪Parcurile naționale pot proteja ‪ce mai avem.
‪Dacă vrem o schimbare reală,
‪trebuie să redăm ‪din terenurile noastre naturii.
‪În Patagonia chiliană, ‪zone vaste sunt reabilitate,
‪readuse la echilibrul lor natural
‪de dinainte de a apărea noi.
‪Această zonă devine rapid
‪unul dintre cele mai protejate locuri ‪de pe Pământ.
‪Patagonia chiliană găzduiește ‪24 de parcuri naționale unice,
‪pe o varietate incredibilă de peisaje…
‪Cel mai lung lanț muntos din lume,
‪Anzii, se întinde ca o coloană vertebrală ‪pe toată lungimea sa.
‪În inima sa, păduri luxuriante
‪și stepa patagoneză deschisă.
‪De-a lungul coastei,
‪puterea brută a Oceanului Pacific.
‪Patagonia ne redefinește ideea ‪despre ce ar putea fi parcurile naționale.
‪PATAGONIA CHILIANĂ
‪Pe malul vestic al Americii de Sud ‪se află Chile,
‪cea mai lungă țară din lume,
‪care se întinde ‪pe 4.000 km de la nord la sud.
‪În partea de sud se află zona îndepărtată ‪din Patagonia chiliană,
‪unde suprafețe imense de teren ‪sunt alocate
‪celor 24 de parcuri naționale.
‪Cel mai faimos e Torres del Paine.
‪Cele trei turnuri emblematice ‪domină peisajul.
‪Parcul găzduiește o populație înfloritoare
‪a celui mai mare animal de pradă ‪din Chile,
‪puma.
‪Mama aceasta are ‪patru guri mici de hrănit.
‪Trebuie să vâneze și, ca să aibă succes,
‪trebuie să-și lase puii în urmă.
‪Supraviețuirea lor depinde ‪de abilitatea de camuflaj și viclenia ei.
‪Guanaco, un strămoș ‪străvechi al lamei domestice
‪și prada ei principală.
‪Camuflarea în peisaj ‪e cea mai bună șansă pentru o ambuscadă.
‪Patru din cinci încercări ale pumelor ‪de a vâna nu au succes.
‪Forțată să găsească altă oportunitate ‪de a-și hrăni puii...
‪va ține familia în mișcare.
‪Nu sunt singurele pume care caută hrană.
‪În apropiere, o femelă singuratică
‪e și ea la vânătoare.
‪De la înălțimea la care e,
‪vede o turmă.
‪Cu spatele la lac, ‪opțiunile de evadare sunt limitate.
‪Pentru a doborî un animal ‪de trei ori mai greu decât ea,
‪va avea nevoie ca totul să-i meargă bine.
‪Bătută și învinețită, ‪e o altă ocazie ratată.
‪Mama și puii ei au găsit rămășițele
‪unui cadavru de guanaco ‪la marginea unui iaz.
‪Familia înfometată apucă tot ce poate.
‪Faptul că a fost ucis și parțial îngropat
‪poate însemna un singur lucru.
‪Hrana asta e altcuiva.
‪Femela singuratică.
‪Puii sunt agitați din cauza străinei.
‪Dar mama lor e calmă.
‪E puiul ei de anul trecut.
‪Femela singuratică își revendică cadavrul.
‪Poate că e sora mai mare a puiului, ‪dar asta nu înseamnă că vrea să împartă.
‪Frățiorul ei murat va trebui ‪să-și aștepte rândul.
‪Sosesc și alții…
‪și sunt primiți la ospăț.
‪Până de curând, ‪pumele erau considerate animale solitare.
‪Se credea că leii și gheparzii ‪sunt singurele feline mari sociale.
‪Descoperirea unor legături sociale ‪atât de puternice
‪redefinește ideea ‪oamenilor de știință despre pume.
‪Crearea acestui refugiu le-a protejat ‪pe feline de fermieri,
‪care se temeau pentru animalele lor.
‪Și a dus și la creșterea spațiului ‪și a prăzii.
‪Deci e mai puțină nevoie de conflict ‪între rivali.
‪Acest parc găzduiește acum ‪una dintre cele mai mari densități
‪de pume din lume.
‪Numărul acestor animale maiestuoase ‪își revine încet
‪în sudul statului Chile.
‪La 500 km nord, ‪de-a lungul lanțului andin,
‪se află Parcul Național Patagonia.
‪Unul dintre cele mai noi parcuri,
‪deși pare o zonă sălbatică,
‪până de curând ‪a fost folosit pentru pășunatul oilor.
‪Pumele și prada lor, guanaco, ‪au fost persecutați aici.
‪Acum, șeptelul a fost înlăturat, ‪animalele sălbatice protejate,
‪iar pământul începe să-și revină ‪la echilibrul natural.
‪Numărul pumelor fiind totuși scăzut,
‪guanaco repopulează rapid parcul.
‪Iar acest mascul speră să-și joace rolul.
‪A călătorit aici în căutarea ‪unui teritoriu bun de pășunat,
‪suficient de impresionant ‪pentru a atrage femele.
‪O turmă de femele
‪într-o zonă de pășunat de top.
‪Dar a fost deja revendicată ‪de un mascul dominant uriaș.
‪Și turma asta nu e destul de mare
‪pentru amândoi.
‪Masculul dominant atacă ‪ca să arate cine e șeful.
‪Și nu e atât de mare ‪încât să joace murdar.
‪Burlacul este alungat departe de turmă
‪până când, în cele din urmă, ‪înțelege aluzia.
‪Învingătorul se întoarce la femelele lui…
‪doar ca să găsească
‪un alt intrus în mijlocul lor.
‪Masculul dominant fiind ocupat ‪cu noul său rival,
‪burlacul se furișează înapoi…
‪profită de ocazie…
‪și își întâlnește partenera.
‪Când s-au făcut aceste pacuri naționale ‪s-au dărâmat garduri agricole,
‪permițând guanaco-ului ‪să călătorească mai liber,
‪amestecând și întărind fondul genetic.
‪După aproape un an de sarcină,
‪o femelă e gata să fete.
‪Puiul de guanaco trebuie să se ridice ‪cât mai repede.
‪În doar două săptămâni,
‪mii de pui guanaco vor face ‪primii pași aici.
‪Toate femelele nasc în aceeași perioadă
‪pentru a profita ‪de siguranța unei mulțimi.
‪Aici nu știi niciodată cine te pândește.
‪Pe măsură ce turmele de guanaco se extind,
‪la fel vor crește și oportunitățile ‪ca populația de puma să își revină
‪și pentru ca natura să se refacă.
‪Există nenumărate parcuri naționale ‪în întreaga lume,
‪petice izolate ‪de zone sălbatice protejate.
‪Pentru a prospera, ‪animalele nu au nevoie doar de protecție,
‪ci și de trecerea în siguranță,
‪de abilitatea de a se deplasa ‪în căutare de hrană,
‪un teritoriu sau un partener.
‪Din 2017, Chile lucrează
‪pentru a conecta ‪un mozaic de spații sălbatic,
‪unind parcuri naționale cu alte rezervații ‪și parcuri marine protejate
‪pentru a crea o rețea, un coridor ‪de conservare a vieții sălbatice,
‪conectând peste 12 milioane de hectare ‪din Patagonia chiliană.
‪În centrul acestei rețele se află ‪Parcul Național Cerro Castillo,
‪cămin al unei vietăți cândva periclitată,
‪care acum și-a revenit spectaculos…
‪condorul andin.
‪Condorii sunt păsări necrofage.
‪Consumă animale moarte,
‪un rol vital în eliminarea deșeurilor ‪și prevenirea bolilor.
‪În trecut, au fost vânate și otrăvite ‪de proprietarii de terenuri,
‪care voiau să-și protejeze animalele.
‪Dar acum populația acestor păsări superbe
‪își revine.
‪Își fac cuib ‪în aceste stânci inaccesibile împădurite.
‪În fiecare zi, călătoresc ‪sute de kilometri în căutarea hranei,
‪lăsându-și în urmă…
‪puii vulnerabili.
‪Chiar dacă e de mărimea unui adult,
‪acest pui uriaș are doar nouă luni.
‪Condorii sunt ‪cele mai mari păsări planoare din lume.
‪Anvergura aripilor lui ar putea ajunge ‪până la trei metri.
‪Deocamdată,
‪învață să le folosească.
‪Devine mai curajos.
‪Dar încercarea unui prim zbor de aici ‪ar fi extrem de riscant.
‪Mai bine se întoarce unde e sigur…
‪dacă poate.
‪Părinții lui se întorc.
‪În sfârșit e ora micului dejun.
‪Ca să-i ofere o șansă bună în viață,
‪vor crește un singur pui pe rând.
‪Dacă e ca eforturile lor să dea roade,
‪va trebui să se înalțe singur la cer.
‪Poate trebuie să i se arate cum se face.
‪E timpul…
‪pentru primul său zbor.
‪E un început.
‪Mai bine.
‪Păsările acestea sunt prea grele ‪pentru a zbura doar prin fluturare.
‪Ca să se mențină în aer și să călătorească ‪pe distanțe lungi
‪trebuie să învețe să stăpânească vântul.
‪Părinții l-au dus la curenți de aer cald.
‪Puiul lor va sta cu ei până la doi ani.
‪Până atunci, ‪își va întinde aripile zilnic,
‪va deveni mai puternic, până când și el ‪se va putea înălța deasupra Anzilor.
‪La 950 de kilometri mai la nord,
‪peisajul începe să se schimbe.
‪Aici e dominat de vulcani.
‪Ei marchează pământul cu curgeri de lavă…
‪între care cresc păduri virgine.
‪La marginea nordică, ‪se află Parcul Național Conguillío,
‪una dintre ultimele fortărețe ‪pentru Araucaria,
‪o specie pe cale de dispariție, ‪denumită „nedumerirea maimuțelor”.
‪Ajungând la peste 50 de metri,
‪acești uriași erau cândva ‪o apariție obișnuită în nordul Patagoniei.
‪Dar au fost tăiați ‪pentru a face loc terenurilor agricole
‪și acum există doar ‪în mici zone de pădure străveche.
‪În umbra copacului Araucaria
‪sunt pădurile delicate de fag,
‪care adăpostesc animale ‪care nu se mai găsesc altundeva.
‪Pudu…
‪cel mai mic cerb din lume.
‪Acest pui cu pete poate încăpea în palmă.
‪Și cea mai mică felină sălbatică ‪din Americi.
‪Kodkodul e mai mic ca o pisică de casă.
‪Pe lângă aceste animale în miniatură,
‪pădurea valdiviană găzduiește
‪una dintre cele mai ‪spectaculoase insecte din lume…
‪rădașca chiliană.
‪Masculii au fălci incredibile ‪asemănătoare cu coarnele de cerb.
‪Acesta a prins mirosul unei femele.
‪Dar se află la 30 m înălțime,
‪în coronamentul unui fag.
‪Pentru el, e echivalentul unei persoane ‪care urcă pe Turnul Eiffel.
‪De două ori.
‪Mirosul ei seducător poate fi detectat ‪de masculi de la depărtare.
‪Și începe cursa.
‪În sfârșit, ajunge la coronament
‪înaintea rivalilor săi…
‪cu femela în vizor.
‪Dar are un adversar.
‪Se măsoară unul pe celălalt.
‪Acum, aceste arme uriașe își fac apariția.
‪Una dintre cele mai mari arme la un animal ‪în comparație cu dimensiunea corpului.
‪Au evoluat ca să prindă
‪și să ridice.
‪Adversarul lui lovește primul.
‪Dar întoarce situația
‪și obține avantajul.
‪În sfârșit, niciun obstacol ‪între el și partenera sa.
‪Pe măsură ce se înserează peste parc,
‪ni se reamintește ‪de locul nostru în univers.
‪Prin gestionarea atentă ‪a poluării luminoase,
‪priveliștile cerești ‪de deasupra rezervațiilor
‪au rămas printre cele mai întunecate ‪de pe pământ.
‪Într-o noapte senină, ‪puteți vedea plantele sistemului solar,
‪stelele Căii Lactee
‪și strălucirea îndepărtată ‪a celor mai apropiate galaxii vecine.
‪Chiar și cu ochiul liber.
‪Profitând de întunericul nopții,
‪un locuitor nocturn al pădurii ‪își ajută căminul să se regenereze.
‪Cu ajutorul tehnologiilor noi de filmare, ‪vă putem dezvălui isprăvile sale nocturne.
‪Monito del monte…
‪„maimuțica muntelui”.
‪Dar ‪monito‪ nu e o maimuță. E un marsupial.
‪Și, deși e mic…
‪acești pomi uriași depind de el.
‪Consumă în fiecare seară ‪greutatea sa în hrană.
‪În timpul vieții,
‪va contribui la răspândirea a cel puțin 20 ‪de specii de plante
‪mâncând fructele…
‪și aruncând semințele în locuri noi.
‪Când se crapă de ziuă,
‪se întoarce în cuibul său ascuns ‪pentru a dormi.
‪Și nu e singur.
‪Aceste cuiburi comunale pot conține
‪până la zece ‪monito ‪fără legătură între ei,
‪înghesuiți împreună.
‪Cu ajutorul ‪acestor „maimuțele de la munte”
‪e posibil ca o imensă pădure valdiviană
‪să se întindă din nou de la munții Anzi
‪până la Oceanul Pacific.
‪Chile are peste 6.000 de kilometri ‪de coastă sinuoasă a Pacificului.
‪În timpul ultimei ere glaciare,
‪ghețarii au coborât ‪din vârfurile munților până la mare.
‪În timp ce se mișcau,
‪au sculptat labirintul Patagoniei ‪de fiorduri adânci de coastă.
‪Au rămas relativ puțini ‪dintre acești uriași de gheață.
‪Acesta e ghețarul San Rafael.
‪În fiecare primăvară, un cântec eteric ‪răsună în jurul fiordurilor.
‪Este chemarea obsedantă ‪al unui mascul focă-leopard.
‪A venit să profite de aisberguri ‪ca să se înmulțească…
‪și va cânta zi și noapte ‪ca să atragă o parteneră…
‪creându-și cântecele de dragoste
‪pentru a încorpora ‪o varietate de note și tonuri.
‪Elemente din repertoriul său melodios
‪pot fi auzite de departe.
‪O femelă…
‪ascultă cântecul masculului.
‪În sezonul scurt de împerechere,
‪focile-leopard cântă ‪sub apă întreaga noaptea.
‪Epuizată de curtarea ei nocturnă, ‪se odihnește pe gheață.
‪Serenada este ispititoare.
‪Se apropie.
‪Doar pentru a descoperi
‪că potențialul ei pretendent
‪nu e de fapt treaz.
‪Cercetătorii cred ‪că în timpul sezonului de împerechere,
‪focile-leopard au un nivel ‪atât de mare de hormoni,
‪încât cântă chiar și în somn.
‪În timp ce soarele coboară,
‪se trezește.
‪Și se retrag sub gheață ‪pentru a-și începe duetul de curtare.
‪În timp ce aproape jumătate din terenul ‪Patagoniei chiliene e protejat,
‪mai puțin de o cincime din apele ‪de coastă sunt protejate.
‪La 150 de kilometri ‪de vârful sudic al continentului
‪se află insulele sub-antarctice ‪Diego Ramírez,
‪una dintre puținele zone marine protejate ‪din Patagonia.
‪Pe malul său, se ciocnesc trei oceane.
‪Pacificul la vest…
‪Atlanticul la est,
‪iar la sud, brutalul Ocean Antarctic.
‪Deși e înconjurat ‪de unele dintre cele mai periculoase mări,
‪locul acesta e plin de viață.
‪Insulele oferă un refugiu
‪pentru peste două milioane ‪de păsări marine.
‪Coloniile de albatroși cioplesc râuri ‪prin iarba groasă.
‪E una dintre puținele colonii de albatroși ‪din lume care nu e în declin,
‪datorită lipsei ‪de animale de pradă pe insulă
‪și a interzicerii pescuitului ‪în parcul marin.
‪Nu toate animalele ce viețuiesc aici ‪au luxul de a ajunge pe calea aerului.
‪Pinguinii ‪rockhopper‪ de sud ‪își fac și ei cuiburi aici.
‪Părinții pinguini trebuie să parcurgă ‪pe rând sute de kilometri
‪în căutarea hranei ‪pentru puii lor flămânzi.
‪Pot fi plecați până la trei zile.
‪Dar cea mai periculoasă parte ‪a călătoriei lor
‪este reîntoarcerea…
‪Aruncați de hulă spre mal.
‪Deși oceanul e cea mai mică grijă a lor.
‪Leii de mare sud-americani patrulează ‪aceste ape.
‪Fiecare echipă care se întoarce
‪va pierde membri.
‪O mama-pinguin se expune pericolului ‪ca să se întoarcă la familia ei.
‪Dar leii de mare ‪înoată de trei ori mai repede.
‪Dacă vrea să trăiască…
‪trebuie să iasă din apă.
‪În siguranță, în sfârșit.
‪Poate că nu.
‪A fost cât pe ce.
‪Și acum, urcușul greu înapoi la cuib.
‪Ca să-ți hrănească puișorii,
‪fiecare părinte pinguin ‪trebuie să-și pună viața în pericol.
‪Fac cu rândul această călătorie ‪timp de încă șase luni,
‪până când puiul lor va putea ‪să fugă singur de un leu de mare fioros.
‪Parcul acesta marin protejează ‪peste 140.000 de km pătrați de ocean…
‪și extinde conservarea coridorului ‪faunei sălbatice din Patagonia chiliană
‪spre apele protejate ale Antarcticei.
‪Această rețea de parcuri protejează ‪peste 200 de specii de păsări și mamifere
‪într-o varietate uimitoare de peisaje.
‪Ajută ca animalele să nu mai fie ‪pe cale de dispariție.
‪Dar nu doar animalele sălbatice ‪au beneficii.
‪Ecoturismul va aduce ‪sute de milioane de dolari
‪economiei locale în următorii zece ani.
‪Și va avea un beneficiu mult mai mare
‪pentru fiecare ființă ‪de pe planeta noastră.
‪În lupta împotriva schimbărilor climatice,
‪pământul acesta și vegetația se comportă ‪ca un burete,
‪absorbind dioxidul de carbon,
‪fiind regiunea din America de Sud ‪unde se absoarbe cel mai mult CO2.
‪Dați-i naturii o șansă și se va regenera.
‪Zonele și animalele sălbatice ‪își pot reveni,
‪iar echilibrul poate fi restabilit.
‪Patagonia chiliană e un exemplu
‪de ce se poate realiza ‪când lucrăm împreună cu natura
‪și credem în adevărata valoare ‪a parcurilor naționale.
‪Subtitrarea: Andra Foca