EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
For noen år siden var Michelle og jeg i Patagonia med døtrene våre.
Blant snødekte fjell og krystallklare innsjøer
forundret vi oss over en stadig sjeldnere ting,
urørt villmark.
Mennesker har spredt seg over hele planeten.
Nasjonalparker kan beskytte det vi har igjen.
Men hvis vi skal forandre noe, må vi gi mer land tilbake til naturen.
I den chilenske delen av Patagonia blir store områder
tilbakeført til den naturlige balansen som rådet før vi kom.
Regionen er i ferd med å bli et av verdens mest beskyttede steder.
Den chilenske delen av Patagonia har 24 unike nasjonalparker
spredd utover et utrolig variert landskap…
Den lengste fjellkjeden i verden,
Andesfjellene, strekker seg som en ryggrad gjennom det.
I midten finner vi frodige skoger
og den åpne patagoniske steppen.
Og langs kysten
finner vi Stillehavets rå kraft.
Patagonia omdefinerer vår forestilling om hva nasjonalparker kan være.
DEN CHILENSKE DELEN AV PATAGONIA
På vestkysten av Sør-Amerika ligger Chile,
verdens lengste land,
som strekker seg over 4500 km fra nord til sør.
I den sørlige delen finner vi den chilenske delen av Patagonia
der store deler av land er viet til 24 nasjonalparker.
Den mest kjente av disse er Torres del Paine.
Dens tre ikoniske tårn dominerer landskapet.
I parken finner vi en frodig bestand av Chiles største landrovdyr,
pumaen.
Denne moren har fire små munner å mette.
Hun må jakte,
og for å øke sjansen for å lykkes må hun etterlate ungene.
Deres overlevelse avhenger av hennes list og kløkt.
Guanako er en eldgammel forfader til lamaen
og hennes hovedbytte.
Å gli inn i landskapet er hennes beste sjanse for bakholdsangrep.
Fire av fem pumajakter er mislykkede.
Hun er tvunget til å finne annen mat til ungene…
og holder familien i bevegelse.
Men flere pumaer leter etter mat.
Like ved er en yngre, ensom hunn
som også er på jakt.
Fra sitt høye utsiktspunkt…
ser hun en flokk.
Med ryggen til en innsjø er fluktmulighetene begrensede.
For å felle et dyr som kan være tre ganger tyngre enn henne,
må alt gå hennes vei.
Forslått og såret etter nok en forspilt mulighet.
Moren og ungene har funnet restene
av et guanako-kadaver ved kanten av en dam.
Den sultne familien eter det de får tak i.
At den har blitt drept og delvis begravd kan bare bety én ting.
Denne maten tilhører noen andre.
Den ensomme hunnen.
Ungene er nervøse for den fremmede.
Men moren er rolig.
Det er datteren hennes fra fjorårets kull.
Den ensomme hunnen tar tilbake skrotten.
Hun er storesøster til ungen, men hun deler ikke av den grunn.
Den våte lillebroren må vente på tur.
Andre kommer…
og blir invitert med på gildet.
Inntil nylig trodde man at pumaer var ensomme skapninger.
At løver og geparder var de eneste sosiale store kattedyrene.
Oppdagelsen av så sterke sosiale bånd har forandret vår forståelse av pumaer.
Opprettelsen av tilfluktsstedet har beskyttet kattedyrene fra rancheiere
som frykter for buskapen sin.
Det har ført til at de har mer plass og flere byttedyr.
Så det er mindre behov for konflikt mellom rivaler.
Parken er nå hjem til en av verdens tetteste pumabestander.
Antallet av disse majestetiske dyrene øker langsomt
over hele det sørlige Chile.
480 kilometer lenger nord, langs Andesfjellene,
ligger Patagonia nasjonalpark.
En av regionens nyeste parker ser ut som en villmark,
men inntil nylig beitet sauer her.
Pumaer og deres byttedyr, guanako, ble forfulgt her.
Nå er buskapen fjernet, dyrelivet er vernet,
og området finner tilbake til sin naturlige balanse.
Pumabestanden er fremdeles liten,
så guanakobestanden i parken vokser fort.
Og denne hannen håper å ta del i det.
Han har kommet hit på jakt etter et beiteområde
som kan imponere hunner.
En flokk av hunner…
på et utmerket beiteområde.
Men en stor, dominerende hann har lagt beslag på det.
Denne flokken er ikke stor nok
for dem begge.
Den dominerende hannen angriper for å vise hvem som er sjef.
Og han er ikke for stor til å bruke skitne triks.
Ungkaren blir jaget langt fra flokken…
til han endelig tar hintet.
Vinneren vender tilbake til hunnene…
og oppdager
at en annen inntrenger har kommet.
Den dominerende hannen er opptatt med sin nye rival,
så ungkaren sniker seg inn igjen…
og griper sjansen…
til endelig å få en make.
Med opprettelsen av nasjonalparkene ble jordbrukets gjerder tatt ned,
så guanakoene kan bevege seg friere,
noe som styrker genbankene.
Etter nesten ett års graviditet
skal en mor føde.
Baby-guanakoen må komme seg på beina så fort som mulig.
I løpet av bare to uker
vi flere tusen baby-guanakoer ta sine første steg her.
Hunnene føder i samme periode
for å utnytte tryggheten flokken tilbyr.
Her ute vet du aldri hvem som ser på.
Når guanako-flokkene blir større
vil pumabestanden få større muligheter til å vokse
og naturen kan komme seg.
Rundt om i verden finnes mange nasjonalparker
som isolerte lommer av beskyttet villmark.
For virkelig å blomstre trenger dyr ikke bare vern,
men muligheten til å ferdes trygt og fritt på jakt etter mat,
et territorium eller en make.
Siden 2017 har Chile jobbet
for å koble sammen et lappeteppe av villmark,
å knytte sammen nasjonalparker med andre reservater til lands og vanns
for å skape et nettverk, en naturvernkorridor,
som forbinder over 121 000 kvadratkilometer av Patagonia.
I midten av dette nettverket ligger Cerro Castillo nasjonalpark,
hjem til en tidligere truet art
som gjør et spektakulært comeback…
Andeskondoren.
Kondorer er åtseldyr.
De eter døde dyr,
en viktig rolle som fjerner avfall og forebygger sykdom.
Tidligere har de blitt jaktet på og forgiftet av grunneiere
som vil beskytte buskapen.
Men nå vokser bestanden av disse flotte fuglene igjen.
De hekker på disse utilgjengelige, skogkledde klippene.
Og hver dag flyr de hundrevis av kilometer på jakt etter mat…
og de etterlater…
sine sårbare unger.
Han er nesten på størrelse med en voksen,
men denne digre ungen er bare ni måneder gammel.
Kondorer er verdens største svevende fugler.
Vingespennet hans kan bli på over 30 meter.
Men inntil videre
må han lære å bruke dem.
Han blir modigere.
Men å prøve sin første flytur herfra ville være ekstremt risikabelt.
Best å søke trygghet…
om han klarer.
Foreldrene er tilbake.
Og endelig er det frokost.
For å gi ham de beste mulighetene, oppdrar de bare én unge om gangen.
Men om anstrengelsene skal lønne seg, må han selv ut og fly.
Kanskje han må vises hvordan det gjøres.
Tiden er inne…
for hans første flytur.
Det er en begynnelse.
Det var bedre.
Disse fuglene er for tunge til å fly ved kun å flakse.
For å holde seg oppe og fly langt
må han lære å ri på vinden.
Foreldrene leder ham inn i luftstrømmer og stigende varmluft.
Ungen blir hos dem i opptil to år.
Frem til da vil han strekke ut vingene hver dag,
bli sterkere, til også han kan sveve over Andesfjellene.
960 kilometer lenger nord
begynner landskapet å endre seg.
Her er det dominert av vulkaner.
De risser opp landskapet med lavastrømmer…
og mellom dem vokser urskog.
Lengst nord ligger Conguillío nasjonalpark,
et av de siste tilfluktsstedene for den utrydningstruede Araucaria,
apeskrekktreet.
Disse gigantene kan bli over 45 meter høye
og var en gang et vanlig syn i Nord-Patagonia.
Men de ble hogget ned for å gjøre plass til jordbruk
og nå finnes de bare i små lommer av eldgammel skog.
I skyggene av apeskrekktrærne finner man den sarte bøkeskogen…
og dyr som ikke finnes noe annet sted på jorden.
Puduen…
verdens minste hjortedyr.
Denne spettete babyen får plass i håndflaten din.
Og den minste villkatten i Amerika.
Kodkoden er ikke like stor som en huskatt engang.
Sammen med miniatyrpattedyrene
er den Valdivianske skogen også hjem til
et av verdens mest spektakulære insekter…
chilensk hjortebille.
Oppkalt etter de gevirlignende kjevene hannene har.
Denne har fått ferten av en hunn.
Men hun er 30 meter oppe i et bøketre.
For ham et det som om en person må klatre opp Eiffeltårnet.
To ganger.
Hennes forførende duft kan sanses av hanner nær og fjern.
Og løpet er i gang.
Endelig når han løvtaket
før sine rivaler…
med hunnen i sikte.
Men en utfordrer dukker opp.
De måler hverandre.
Nå kommer de store våpnene til sin rett.
Et av dyrerikets største våpen i forhold til kroppsstørrelse.
De har utviklet evnen til å gripe og løfte.
Motstanderen tar første stikk.
Men han slår tilbake
og får overtaket.
Endelig er det ingen hindere mellom ham og hans make.
Når mørket faller over parken,
blir vi minnet på vår plass i universet.
Ved å minimere lysforurensningen
har himmelutsikten over reservatene
forblitt blant de mørkeste på jorden.
På en klar natt ser man planetene i solsystemet…
Stjernene i Melkeveien
og de fjerne lysene fra våre nærmeste galakser.
Selv med det blotte øye.
Og i mørkets ly
hjelper et nattdyr hjemmet sitt med å regenerere.
Ved hjelp av ny kamerateknologi har vi avslørt hans nattlige påfunn.
Monteopossum…
"apen fra fjellet."
Men dette er ikke en ape. Han er et pungdyr.
Selv om han er liten…
er disse trærne avhengige av ham.
Han eter mat tilsvarende kroppsvekten hver natt.
I løpet av livet vil han bidra til å spre minst 20 plantearter
ved å spise frukten…
og slippe frøene på nye steder.
Når daggry nærmer seg
drar han til sitt skjulte rede for å sove.
Og han er ikke alene.
Disse fellesreirene kan inneholde opptil ti opossumer som ikke er i slekt
som klynger seg sammen.
Med hjelp fra de små "apene fra fjellet"
er det mulig at en stor valdiviansk skog
igjen vil strekke seg fra Andesfjellene
til Stillehavet.
Chile har over 6 400 km med buktende Stillehavskyst.
Under forrige istid
strakk isbreer seg fra fjelltoppene til havet.
Da de beveget seg
skar de ut Patagonias labyrint av dype fjorder.
Relativt få av disse iskjempene gjenstår.
Dette er San Rafael-breen.
Hver vår hører man en eterisk sang i disse fjordene.
Det er en leopardselhanns paringsrop.
Han er her for å bruke isfjellene til paring…
og synger dag og natt for å tiltrekke en make…
ved å lage kjærlighetssanger som har et bredt noteregister
og ulike tonefall.
Hans stemningsfulle repertoar kan høres vidt og bredt.
En hunn…
lytter til hannens sang.
I den korte paringssesongen
synger leopardselen under vann hele natten.
Hun er utslitt etter nattens oppvartning, og hviler på isen.
Men serenaden er forlokkende.
Hun tar kontakt.
Men finner ut
at beileren
faktisk ikke er våken.
Forskere tror at leopardsel i paringstiden har så høye hormonnivåer
at de roper mens de sover.
Når solen går ned…
våkner han endelig.
Og de trekker under isen for å begynne paringsleken.
Nesten halvparten av den chilenske delen av Patagonia er vernet,
men under en femdel av kysten er det.
110 mil fra sørspissen av Chiles fastland
ligger de antarktiske Diego Ramírez-øyene,
et av Patagonias få marine verneområder.
Tre hav kolliderer utenfor deres kyst.
Stillehavet i vest…
Atlanterhavet i øst,
og i sør, det brutale Sørishavet.
De er omringet av noen av verdens mest forræderske hav,
men stedet er fullt av liv.
Øyene er et fristed for over to millioner hekkende sjøfugler.
Kolonier av albatross danner elver i det tykke gresset.
Det er en av verdens få albatross-kolonier som ikke krymper,
for det er ingen rovdyr på øya
og det er forbudt å fiske i verneområdet.
Ikke alle dyr som bor her kan fly hit.
Sørlig klippehopperpingvin hekker også her.
Pingvinforeldre må bytte på å reise flere hundre kilometer
på jakt etter mat til de sultne ungene.
De kan være borte i opptil tre dager av gangen.
Men den farligste delen av ferden
er tilbaketuren.
De skylles i land av bølgene.
Men havet er den minste av deres bekymringer.
Søramerikanske sjøløver patruljerer disse farvannene.
For hvert fiskerlag som kommer tilbake…
vil noen gå tapt.
En pingvinmor løper spissrot
tilbake til familien.
Men sjøløvene svømmer tre ganger raskere.
For å overleve…
må hun ut av vannet.
Endelig i trygghet.
Men kanskje ikke.
Med nød og neppe.
Og nå, den slitsomme klatringen tilbake til redet.
Bare for å mate den lille
må alle pingvinforeldre sette livet på spill.
De bytter på å ta turen de neste seks månedene.
Til ungen selv kan trosse sjøløvenes trusler.
Dette marine verneområdet består nå av 142 000 kvadratkilometer med hav…
og forlenger vernekorridoren til den chilenske delen av Patagonia
i retning av de vernede havene ved Antarktis.
Nettverket av parker beskytter over 200 arter av fugler og pattedyr
i et utrolig variert landskap.
Det hjelper til med å redde utrydningstruede arter.
Men ikke bare dyrelivet tjener på dette.
Økoturisme vil bringe inn flere hundre millioner dollar
til lokalsamfunnet de neste ti årene.
Og det har mye større nytte
for alle skapninger på planeten.
I kampen mot klimaendringer
fungerer dette området og vegetasjonen som en svamp
som absorberer karbondioksid
og gjør regionen til en av de største karbonslukene i Sør-Amerika.
Gi naturen en sjanse, så kommer den tilbake.
Villmark og dyreliv vil komme seg,
og balansen gjenopprettes.
Den chilenske delen av Patagonia er et inspirerende eksempel
på hva vi kan oppnå når vi samarbeider med naturen
og tror på nasjonalparkenes sanne verdi.
Tekst: Kjetil Almås