‪UN SERIAL DOCUMENTAR NETFLIX
‪Hanauma Bay este unul ‪dintre locurile mele preferate din lume.
‪Am crescut în Hawaii. ‪Așa arăta curtea blocului meu.
‪Iubirea pentru natură a apărut aici.
‪Pe când era copil, ‪spațiile sălbatice și cele de zi cu zi
‪erau unul și același lucru,
‪o parte esențială a vieții noastre.
‪Vreau să se bucure ‪de spațiile sălbatice ale lumii
‪copiii, cât și nepoții mei.
‪Veniți cu mine să sărbătorim
‪cele mai frumoase parcuri naționale
‪și să facem o călătorie
‪prin minunile naturale ‪moștenite de noi toți!
‪O LUME A MINUNII
‪Mama îmi spunea că atunci când era gravidă
‪obișnuia să vină să asculte oceanul
‪și să privească valurile ‪cum loveau reciful de corali.
‪Spunea în glumă ‪că de asta eram așa de calm.
‪Petrecusem mult timp aici ‪chiar înainte de a ajunge pe lume.
‪Când aveam șase ani,
‪Hanauma Bay s-a alăturat spațiilor ‪sălbatice protejate în creștere.
‪Dorința comună de a proteja sălbăticia ‪ca să ne bucurăm de ea
‪a devenit o mișcare mondială,
‪care are ca scop protejarea acestor zone ‪pentru generațiile viitoare.
‪Sunt un loc în care poți scăpa ‪de povara cotidianului
‪și un loc de unde copiii noștri ‪se pot inspira.
‪Sunt refugiu speciilor ‪pe cale de dispariție
‪și un loc prielnic pentru cercetători.
‪Nu doar că ocrotesc ‪cea mai vastă gamă de forme de viață,
‪ne reglează clima,
‪ne curăță aerul,
‪ne purifică apa.
‪Când omenirea a început ‪să protejeze spațiile acestea,
‪nu ne-am dat seama ‪cât de importante vor deveni.
‪Astăzi, ele sunt ‪printre ultimele fortărețe
‪ale florei și faunei sălbatice.
‪Unele dintre ele sunt atât izolate,
‪încât de-abia am început ‪să le pătrundem secretele.
‪De exemplu, Parcul Național Loango ‪din Gabon, de pe coasta de vest a Africii.
‪E un refugiu ‪pentru animalele din pădurile tropicale.
‪Însă multe dintre creaturile de aici ‪sunt atrase de un singur loc.
‪Plaja.
‪Unul dintre ultimele locuri ‪unde pădurea tropicală vastă din Congo
‪se întâlnește cu Oceanul Atlantic.
‪Bivolii pasc vegetația
‪învelită de sare…
‪un mineral greu de găsit ‪în pădurea tropicală.
‪Un porc de râu roșu…
‪cu poftă de fructe de mare proaspete.
‪Elefanții africani de pădure vin la plajă ‪și socializează cu giganți marini.
‪Ca țestoasa asta pieloasă de o tonă.
‪Există o creatură aici,
‪care și-a dat seama
‪cum să profite la maximum ‪de ce are de oferit litoralul.
‪Ziua, hipopotamii rămân ‪în lagunele cu apă dulce.
‪Se feresc de soare.
‪Pe măsură ce se înnoptează,
‪călătoresc spre interior ‪spre locurile preferate de pășunat.
‪Dar nu și insul de aici.
‪El are alte idei.
‪Se duce direct spre resac.
‪Corpul lui de trei tone ‪e mai ușor în apa sărată.
‪Valurile îi înlătură paraziții
‪și îi calmează zgârieturile și vânătăile.
‪E singurul loc ‪în care o să vezi un hipopotam
‪în Oceanul Altantic.
‪Dar nu a venit aici doar la scăldat.
‪Vrea să prindă valurile.
‪Se lasă dus de hula oceanului spre nord, ‪spre coastă.
‪Până ajunge la locul lui preferat ‪de cinat.
‪Acum că și-a făcut poftă de mâncare, ‪va paște întreaga seară.
‪Pe măsură ce soarele apune ‪de-a lungul coastei,
‪alți hipopotami îi urmează exemplul.
‪Își părăsesc lagunele ‪ca să despice valuri.
‪Hipopotamii surferi din Loango.
‪Asta e o dovadă
‪că natura poate continua să ne surprindă
‪atâta timp cât îi dăm spațiu să prospere.
‪Ultimele fortărețe ale naturii
‪sunt adesea în zone greu accesibile,
‪astfel parcurile naționale sunt ‪refugii importante și valoroase
‪pentru animale emblematice
‪și creaturi rare și extraordinare.
‪În cealaltă parte a Africii, ‪pe insula Madagascar,
‪se află izolatul ‪Parc Național Tsingy de Bemaraha.
‪Această cetățuie de piatră inaccesibilă
‪a facilitat apariția unor specii ‪care nu se mai găsesc în altă parte.
‪O iguană de stână,
‪descoperită recent ‪și filmată pentru prima oară.
‪Labele sale cu falange și gheare lungi, ‪o ajută să apuce roca netedă.
‪Pădurea ce înconjoară culmile ‪adăpostește creaturi unice,
‪ce trăiesc doar în Tsingy.
‪Inclusiv unul dintre cei mai evazivi ‪locuitori ai parcului.
‪Sifaka lui Decken.
‪Aici e căminul multor lemuri ‪pe cale de dispariție.
‪Ca majoritatea primatelor, ‪își petrec timpul în siguranța copacilor.
‪Grupul acesta mic are ‪o nouă responsabilitate.
‪La doar opt săptămâni, ‪forța sa va fi pusă la încercare.
‪Mama îl încurajează din plin.
‪Îi dă încredere să plece de lângă ea…
‪și să exploreze noua lume.
‪Cățăratul și săritul
‪sunt cel mai bun exercițiu ‪de viață în parc.
‪Cu timpul, va sări nouă metri ‪dintr-o încercare.
‪Până atunci, pași mărunți.
‪Căldura toropitoare nu-l oprește,
‪dar ceilalți își conservă energia
‪odihnindu-se la umbră.
‪Sezonul secetos e în toi.
‪Frunzele sunt sursa de mâncare și apă ‪pentru sifaka.
‪Resursele, însă, în peticul lor de pădure ‪sunt aproape epuizate.
‪Mâncare proaspătă se găsește ‪în refugii umbrite,
‪împrăștiate printre culmi.
‪Femelele hotărăsc ‪că e timpul să facă ceva.
‪Un adevărat labirint ‪de piscuri stâncoase și ascuțite
‪se află între ele și supraviețuire.
‪Dedesubt, prăpastii gigantice.
‪Puiul trebuie să-și folosească ‪întreaga forță ca să se țină de mamă.
‪Greutatea lui în plus înseamnă ‪că fiecare mișcare a ei necesită precizie.
‪Un pas greșit ar putea fi fatal.
‪E un labirint,
‪dar știu o rută secretă.
‪Într-o bună zi, va învăța și el,
‪dar pentru moment, trebuie să se țină
‪strâns.
‪Vânătorii experți patrulează ‪rocile expuse.
‪N-ar trebui să mai stea mult aici.
‪Mama mai face un ultim efort…
‪se apropie de un loc sigur…
‪până când, în sfârșit…
‪ajung la un refugiu ascuns între stânci…
‪plin de frunze suculente.
‪O călătorie obositoare ‪și de proporții epice.
‪Una pe care el o va repeta de multe ori
‪în anii ce urmează.
‪Cu cât e mai izolat parcul,
‪cu atât mai neobișnuite-i sunt creaturile
‪și cu atât mai extraordinare ‪comportamentele lor.
‪De aceea insulele sunt ‪și mai important de protejat.
‪Ca aceasta din sudul Japoniei.
‪Cămin al Parcului Național Yakushima ‪și al unei păduri străvechi.
‪Pe jos, un covor de mușchi.
‪Smochini și copaci banian
‪își împletesc rădăcinile în zare.
‪Cedri japonezi uriași,
‪unii vechi de o mie de ani, ‪veghează de deasupra.
‪Izolarea și-a pus amprenta ‪asupra creaturilor de aici.
‪Multe dintre cele insulare ‪sunt mai mici decât cele continentale.
‪Cerbul sika are doar 90 de centimetri.
‪Dieta lui din frunze moarte e consistentă,
‪dar nu e cea mai delicioasă.
‪Și nu îi satisface pofta de dulce.
‪De ar putea ajunge ‪la fructele și murele de sus!
‪Dar există fructe căzute din pom ‪în Yakushima.
‪Dacă știi unde să le găsești.
‪Macacul japonez.
‪Gașca aceasta spera să o găsească.
‪Acum doar trebuie să aibă răbdare.
‪Macacii sunt cheia ‪către cea mai dulce mâncare din pădure.
‪Cu răbdare și tăcere ‪se face agurida miere, se spune.
‪Cerbii știu că maimuțele acestea
‪mănâncă dezordonat.
‪Mâncarea pe care o scapă ‪e plină de zaharuri.
‪Dar nu e destulă pentru toți.
‪Cerbii profită din plin de ospăț ‪cât mai durează.
‪Un cerb distrat e jucăria perfectă.
‪Și, se pare, că o masă gratuită e ‪un concept inexistent.
‪În schimbul porției sale,
‪cerbul e dus la o plimbare.
‪E bine să îți ții aliații de partea ta.
‪Dar asta e clar ultima oprire.
‪Parcurile naționale sunt mai mult
‪decât refugiu și mâncare ‪pentru fauna sălbatică.
‪Încă învățăm ce beneficii există ‪dacă protejăm sălbăticia.
‪În 1872,
‪Yellowstone, în vestul Statelor Unite,
‪a devenit primul parc național din lume.
‪Două milioane de acri de spațiu sălbatic ‪în Munții Stâncoși.
‪Cu activitate seismică
‪și spectaculoși.
‪Cămin pentru cea mai mare concentrație ‪de faună sălbatică
‪din statele continentale.
‪Una dintre cele mai mărețe idei ‪a Americii.
‪Înființat pentru beneficiul ‪și plăcerea oamenilor.
‪A prins și a dat naștere ‪unei mișcări mondiale.
‪Astăzi, aproximativ 15% din terenuri
‪și aproximativ 8% din oceane ‪sunt protejate.
‪Majoritatea în decursul vieții mele.
‪Am înțeles adevărata valoare ‪a acestor ultime locuri sălbatice
‪și că, ceea ce se întâmplă ‪în interiorul lor, ne afectează pe toți.
‪De exemplu pădurile tropicale.
‪Sunt căminul a mai mult de jumătate ‪din vietățile terestre.
‪Dacă nu știți de ce biodiversitatea asta ‪e atât de important de protejat,
‪luați asta în considerare. ‪Un sfert din medicamentele noastre
‪provin din pădurile tropicale.
‪Încă facem noi descoperiri medicale,
‪ascunse sub ochii noștri.
‪În Parcul Național Manuel Antonio ‪din Costa Rica,
‪poți fi surprins ‪chiar și de fețe familiare.
‪Un leneș cu trei degete stă la soare.
‪Având cel mai încet metabolism ‪dintre mamifere,
‪nu-și permite să consume energie.
‪Dar e înfometat.
‪Din fericire, ‪nu trebuie să se deplaseze departe.
‪Când durează o lună ‪să digeri o singură frunză,
‪ai face bine să o cauți pe cea potrivită.
‪Ca toți leneșii, are probleme cu vederea.
‪Așa că adulmecă frunzele.
‪Le lasă pe cele vechi.
‪Până găsește perfecțiunea.
‪Dar cina mai are de așteptat.
‪Ploaia îl răcorește.
‪Spre deosebire de maimuțe,
‪nu se poate încălzi mișcându-se repede.
‪Dar pădurea tropicală oferă ‪șezlongul ideal
‪din care să facă un truc inventiv.
‪Își schimbă culoarea, ‪se preface în verde deschis.
‪Sunt alge, găsite momentan doar pe leneși,
‪care îi dau nuanța asta unică.
‪Și asta nu e tot.
‪Un întreg microregat trăiește ‪sub blana sa.
‪E cămin a cel puțin 80 de specii…
‪inclusiv molii
‪care își petrec maturitatea ‪pe gazda lor blândă.
‪Combinația perfectă
‪dintre blana groasă și umedă, ‪încălzită de soare,
‪garantează faptul ‪că microlumea din blana lui prosperă.
‪De aceea oamenii de știință ‪cred că leneșul
‪ne-ar putea ajuta pe noi toți.
‪E ca o mică fabrică de farmaceutice.
‪Ciupercile din blana lui produc chimicale
‪care au potențialul ‪de a lupta cu cancerul, malaria,
‪și superbacteriile rezistente ‪la antibiotice.
‪Dacă-l putem proteja pe el ‪și pădurea tropicală,
‪leneșul acesta somnoros ‪ne-am putea salva pe toți.
‪Ca să ne apărăm parcurile ‪și pe locuitorii lor,
‪trebuie să protejăm sănătatea pământurilor ‪și a apelor din afara granițelor.
‪Orice zonă sălbatică protejată, ‪oricât de izolată ar fi,
‪este conectată la lumea exterioară…
‪prin curenții de vânt,
‪de apă
‪și prin fauna sălbatică.
‪Pe costa de nord a Australiei,
‪un sfert de milion de gâște ‪cu degetele despicate zboară laolaltă…
‪și se îndreaptă ‪spre Parcul Național Kakadu.
‪Un peisaj dominat ‪de zone umede, râuri și iazuri,
‪în care apele mișcătoare modifică ‪soarta tuturor.
‪În sezonul secetos, ‪gâștele se îndoapă cu castane de apă
‪apărute în apele noroioase.
‪Dar norocul unui animal ‪poate fi primejdia altuia.
‪Crocodilii de apă sărată,
‪cele mai mari reptile din lume.
‪Sezonul secetos e o perioadă periculoasă ‪pentru animalele astea de pradă.
‪Un mascul de 4,5 metri ‪încercând să ajungă la o apă mai adâncă
‪trebuie să străbată peticul unui rival.
‪Dar merită să riște.
‪Crocodilii care nu se deplasează la timp ‪riscă să fie îngropați în noroiul cleios.
‪Dar el ajunge la rețeaua de râuri ‪care conectează Kakadu de mare.
‪Misiunea lui s-a pus în mișcare.
‪Trece pe lângă prada lui obișnuită.
‪Există opțiuni mai bune ‪acolo unde se duce.
‪Cahill's Crossing,
‪un drum care se înfundă ‪când fluxul e în punctul maxim.
‪Sincronizare perfectă.
‪Pe măsură ce râul crește, ‪chefalii ce vin dinspre mare
‪își încearcă norocul să traverseze pragul
‪ca să-și continuă călătoria în amonte ‪spre zona de depunere a icrelor.
‪Și crocodilii știu asta…
‪făcând în felul acesta ‪cea mai mare adunare
‪de crocodili de apă sărată din lume.
‪Dar apa e atât de agitată ‪încât nu poate să vadă peștii.
‪Așa că își întinde membrele
‪și își îndreaptă degetele.
‪Solzii lui sunt acoperiți ‪de senzori de presiune.
‪Desfăcându-și degetele, ‪poate detecta mișcarea prăzii mai bine.
‪Împins de instinct, ‪chefalul nu se întoarce.
‪Animalele astea de pradă străvechi au
‪cea mai puternică mușcătură ‪din regnul animal.
‪Apoi, la o oră după mareea înaltă…
‪s-a terminat totul.
‪Se întoarce la viața lui solitară,
‪beneficiarul parcului protejat
‪și a recompensei grase ‪care vine din apele de dincolo de Kakadu.
‪Marea Barieră de Corali din Australia.
‪Două mii patru sute km de corali, ‪atoli și insule.
‪Cel mai mare recif de corali din lume.
‪Majoritatea e protejată ca parc marin.
‪La suprafață,
‪o explozie de viață și biodiversitate.
‪E o metropolă subacvatică aglomerată.
‪Coralii reprezintă 1% ‪din suprafața oceanului,
‪dar sprijină un sfert din fauna marină.
‪Marea Barieră de Corali e ‪atât de extraordinară
‪încât chiar și cel mai mic loc de aici ‪are o însemnătate deosebită.
‪Insula Raine are ‪mai puțin de un kilometru,
‪un petic de nisip într-un ocean vast.
‪Parcul e un colac de salvare
‪pentru 90% din țestoasele verzi ‪pe cale de dispariție.
‪În fiecare vară, mii călătoresc ‪distanțe colosale de-a lungul Pacificului
‪ca să ajungă la insula asta minusculă…
‪cel mai mare loc de cuibărit din lume ‪pentru țestoasele verzi.
‪Până la un milion de ouă sunt depuse aici ‪în nisip în fiecare sezon…
‪așa cum au fost depuse timp de mie de ani.
‪Dar lumea noastră se schimbă rapid.
‪Azi, schimbările climatice ‪în pas accelerat
‪au un impact devastator.
‪Sexul puiului este determinat ‪de temperatura din interiorul cuibului.
‪Dacă nisipurile sunt mai fierbinți ‪înseamnă că 99% din ouăle de aici
‪sunt femele.
‪Și asta nu e tot.
‪Pe măsură ce planeta se încălzește ‪și apele cresc,
‪locurile de cuibărit pot fi inundate, ‪înecând ouăle.
‪Plaja fiind cu câțiva centimetri ‪deasupra nivelului mării,
‪insula Raine se află în pericol.
‪Se spune că suntem prima generație
‪care simte impactul încălzirii globale.
‪Și ultima care poate face ceva ‪în privința asta.
‪Parcurile noastre, ca și restul planetei,
‪sunt amenințate de condiții meteo extreme,
‪de poluarea care ia amploare
‪și de dispariția habitatului ‪și a biodiversității.
‪Unele din ele sunt rezultatul alegerilor ‪pe care le facem în viața de zi cu zi.
‪Ne punem în pericol sănătatea…
‪și pe cea a generațiilor viitoare.
‪Dar nu sunt neajutorați.
‪Putem schimba lucrurile.
‪Dacă facem ceva imediat.
‪Am făcut deja în unele locuri protejate.
‪În inima Africii, ‪Parcul Național Vulcanii, în Rwanda.
‪După ce genocidul a dezbinat țara,
‪națiunea aceasta mică a reconstruit.
‪Pe măsură ce s-a vindecat,
‪a acordat prioritate conservării.
‪Solul vulcanic bogat este exploatat ‪până la un zid de piatră discret.
‪După graniță,
‪una dintre ultimele două populații ‪de gorile de munte pe cale de dispariție.
‪Familia profită din plin de bambus.
‪Există cinci femele în trupa aceasta,
‪inclusiv mama aceasta ‪și puiul ei nou-născut,
‪cea mai tânără gorilă din întregul parc.
‪La doar trei săptămâni, ‪de-abia își poate ridica capul.
‪În câteva luni i se va da un nume
‪de guvernul ruandez într-o ceremonie
‪în care se sărbătorește ‪sosirea pe lume a fiecărei gorile.
‪Ea și cei șapte frați ai săi ‪fac parte dintr-o explozie a natalității
‪care a dus ‪la o crește demografică substanțială.
‪În timp ce tatăl lor, Mirambo,
‪trage un pui de somn,
‪fiul lui de trei ani, Paradiso,
‪veghează asupra familiei.
‪Pare că vrea să-și impresioneze tatăl…
‪și are toate calitățile unui viitor lider.
‪Dar va avea nevoie de ceva formare.
‪Parcul Național Vulcanii este ‪un paradis al gorilelor,
‪dar nu a fost mereu așa.
‪Acum 40 de ani, braconajul ‪și distrugerea de habitat erau în floare.
‪Eforturile de a proteja gorilele ‪înseamnă că azi
‪Mirambo și familia lui sunt în siguranță.
‪Chiar și când părăsesc ‪refugiul din pădure.
‪Traversează cu atenție zidul parcului.
‪Și altele părăsesc parcul ‪în căutarea de delicatețe.
‪Maimuțe aurii rare, ‪care trăiesc doar în munții aceștia,
‪vin să fure cartofi.
‪Dar fauna sălbatică nu e rănită.
‪Și nici fermierii nu ies în pierdere.
‪Recoltele deteriorate sunt achitate
‪și câștigul din turismul axat ‪pe fauna sălbatică
‪e reinvestit în comunitățile locale.
‪Adică oamenii pot trăi ‪în mod durabil cu natura.
‪Și există planuri pentru a mări parcul…
‪garantând astfel faptul ‪că până când Paradiso va stăpâni aici,
‪viitorul lui și a speciei sale ‪vor fi asigurate.
‪Măsurile active de conservare protejează
‪multe parcuri naționale mondiale ‪și pe locuitorii lor.
‪În Yellowstone, ‪asta înseamnă includerea speciilor
‪care sunt fundamentale ‪identității unei națiuni.
‪Acum o sută de ani,
‪bizonii americani erau ‪pe cale de dispariție.
‪Azi, sub protecția copacilor,
‪un vițel de bizon de doar câteva minute.
‪În curând, va fi îndeajuns de puternic
‪ca să exploreze lumea ‪și să-și cunoască partenerii de joacă.
‪Cam 5.000 de bizoni cutreieră Yellowstone,
‪o atracție-cheie ‪pentru milioanele de vizitatori
‪care vin în parc în fiecare an.
‪Senzația de a vedea un bizon ‪pentru prima dată
‪este ceva ce nu voi uita niciodată.
‪Aici, copil fiind,
‪am început să apreciez, ‪pentru prima dată, locul meu în natură.
‪Faptul că eram parte ‪din ceva mult mai mare decât mine.
‪Mi-aș dori ca toată lumea să poată vizita ‪un parc național.
‪Să se bucure de minunățiile naturii.
‪Să înțeleagă că fiecare dintre noi ‪e parte din prețioasa natură.
‪Cu fiecare respirație.
‪Cu fiecare pahar de apă băut.
‪Cu multe din descoperirile ‪științifice și medicale pe care le facem.
‪Structura zonelor sălbatice ‪e legată de viața noastră în multe feluri.
‪Ține de noi să o protejăm,
‪să avem grijă de ea
‪și să lăsăm moștenire ‪aceste zone sălbatice generației viitoare.
‪Fiți alături de mine pe măsură ce explorăm ‪minunile și secretele
‪unora dintre cele mai extraordinare ‪parcuri naționale de pe planetă!
‪Subtitrarea: Andra Foca