‎OBSESIE, DRAGOSTE, INVIDIE
‎- Mamă! ‎- Bună, dragule!
‎Știi unde e tata în seara asta?
‎Ești bine?
‎Jay, dragule?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Jay?
‎Jay...
‎Jay!
‎Nu!
‎Jay!
‎O să chem pe cineva.
‎E logodnica fiului dv.?
‎Te rog, mamă!
‎Nu! Hai, oprește-te!
‎Încetează!
‎Te rog, mamă! Încetează!
‎Încetează!
‎Tată...
‎E adevărat?
‎Ce ne-ai făcut?
‎- Ce dracu' ai făcut? ‎- Sally, ajunge!
‎Ajunge!
‎Lasă-ne singuri!
‎Ingrid...
‎M-a sunat.
‎Chiar înainte să se întâmple.
‎Cu siguranță știa ce urma să afle.
‎Îmi pare atât de rău!
‎Îți pare rău pe dracu'!
‎Ce credeai că era?
‎Iubire?
‎E vorba de fiul nostru!
‎Uite ce i-ai făcut!
‎Uite ce mi-ai făcut!
‎M-ai lăsat fără el!
‎Ingrid!
‎Nu! Oprește-te!
‎Te rog, oprește-te!
‎M-ai lăsat fără copilul meu!
‎Când ai înțeles că nu mai poți fără ea,
‎trebuia să te sinucizi.
‎Puteam să te îngrop și să trăiesc.
‎Fiul tău și-a petrecut viața ‎încercând să fie ca tine...
‎când cea mai mare calitate a lui era ‎că nu-ți semăna absolut deloc.
‎Dar azi vei sta alături de noi.
‎Mulțumesc. Aș dori să spun câteva cuvinte.
‎Moartea e o bagatelă
‎Nici nu contează
‎M-am strecurat în camera cealaltă, atât
‎Nimic nu s-a-ntâmplat
‎Totul rămâne la fel
‎Eu sunt la fel, la fel și tu
‎Cum te-am iubit, cum m-ai iubit ‎Rămâne totul neschimbat
‎Orice-am fi fost și orice-am fi rămas
‎Îmi pare foarte rău!
‎Am trecut și eu prin asta.
‎Când s-a sinucis Aston.
‎Nu.
‎A fost un accident.
‎Fiul meu nu s-a sinucis.
‎Tot e mai bine, cred.
‎Să știi că copilul tău a vrut să moară...
‎asta e cel mai greu.
‎Nu pot să trec peste asta.
‎Erai cu el, nu?
‎L-ai văzut?
‎Unde e Anna?
‎Nu știu.
‎Cu siguranță...
‎a lăsat un mesaj sau...
‎ceva de genul ăsta?
‎Firește că nu!
‎Mă tem că așa face ea de obicei.
‎Poftim?
‎Fuge.
‎O aștepți, nu-i așa?
‎E clar că am devenit ‎complet irelevantă pentru tine.
‎Asta o să-mi dea foarte multă putere.
‎Asta e ultima oară când ne vedem.
‎Înțeleg.
‎Pleacă odată!
‎Anna...
‎Spune-mi că ești bine. ‎Asta e tot ce-ți cer.
‎Am nevoie de tine.
‎Unde ai plecat?
‎Anna!
‎Am o întâlnire cu Peggy Graham.
‎- E la cinci. ‎- Mersi.
‎- Trebuie să sun. ‎- O găsesc eu!
‎Peggy! Unde e?
‎Nu puteți intra!
‎- Unde e Anna? ‎- Ai înnebunit?
‎Spune-mi!
‎Te rog!
‎Nu-i prea devreme să revii la serviciu?
‎E de înțeles dacă ai vrea mai mult timp.
‎Asta n-ar schimba nimic.
‎Trebuie să mă duc.
‎Anna...
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Știi că poți sta aici oricât dorești.
‎Îmi place să te am prin preajmă.
‎Mulțumesc.
‎Promite-mi că asta a fost ultima dată!
‎Ce vrei să spui?
‎Ai fi putut să ai ‎o viață atât de frumoasă cu Jay!
‎Cum adică „ultima dată”?
‎Acești nefericiți...
‎se îndrăgostesc de tine atât de tare!
‎N-a avut nicio șansă, nu?
‎La fel ca fratele tău.
‎Aston te-a iubit atât de mult!
‎Știai?
‎Sigur că știam.
‎Erați inseparabili.
‎Știai și nu ai făcut nimic.
‎Ce puteam să fac?
‎Păreai fericită.
‎Iar el era complet fermecat de tine!
‎Eram un copil!
‎Cred că nimeni...
‎n-ar fi știut cum să reacționeze.
‎Ar fi trebuit să-l oprești!
‎În toate nopțile când a venit ‎în camera mea... trebuia să-l oprești!
‎Păi...
‎aș vrea să-l fi putut opri, dar...
‎dar... era atât de speriat și derutat...
‎La fel eram și eu!
‎Nu!
‎Unde pleci?
‎Nu! Nu mă părăsi!
‎Am nevoie de tine!
‎Nu pleca!
‎Anna.
‎David.
‎Încântat!
‎Deci...
‎ai o vacanță frumoasă?
‎- Aici erai! ‎- Bună, iubito!
‎Ea e...
‎- Anna. Ne-am întâlnit la piscină. ‎- Lynnette.
‎Cum e camera ta?
‎Noi avem vedere la parcare.
‎Cred că o să fac reclamație.
‎E minunată.
‎E apartamentul nupțial.
‎Și norocosul mire unde e?
‎Nu e aici.
‎Te-a lăsat singură în luna de miere?
‎Ce-a pățit?
‎A murit.
‎Ce s-a întâmplat?
‎A aflat că aveam o aventură cu taică-său, ‎a căzut și a murit.
‎A căzut din cauza mea.
‎Stai!
‎Ia-o...
‎mai încet!
‎- Oprește-te! ‎- Ce e?
‎- Scuze! ‎- Unde dracu' te duci?
‎Cară-te!
‎Cu tine vorbeam!
‎Complici mereu lucrurile, nu?
‎A trebuit să vin.
‎Știu.
‎„Hotărăște-te și acționează!”
‎Așa îmi spunea tata mereu.
‎„Vrei să fii chirurg?
‎Bine.
‎Ține-te de asta!
‎Vrei să te însori cu Ingrid?
‎Grozav!
‎E o alegere excelentă.”
‎Apoi m-ai cunoscut.
‎Da.
‎Am lăsat loc nesiguranței.
‎Și uite ce s-a întâmplat!
‎Nu cred...
‎că putem separa ceea ce suntem ‎de ceea ce am făcut.
‎Dar...
‎nu putem lăsa ‎ca totul să fi fost în van.
‎Jay a murit din cauza noastră.
‎Totuși, n-aș schimba nimic.
‎N-ai niciun regret?
‎Cum aș putea?
‎Am provocat atâta suferință!
‎Dar acum s-a terminat.
‎Îmi pare nespus de rău...
‎pentru ce s-a întâmplat.
‎Mai bine nu ne cunoșteam!
‎Nu mă mai căuta niciodată!
‎Felicitări pentru nuntă!
‎Te-ai întors la Londra?
‎Bine.
‎Am nevoie de tine.
‎Poți veni în apartament?
‎Mulțumesc.
‎William, nu?
‎Da.
‎Scara aceea e superbă, nu?
‎E o ocazie rară ‎să cumperi un asemenea apartament.
‎Ăsta tocmai a apărut pe piață. ‎Are un dormitor și o baie,
‎dar, având un living atât de spațios, ‎pare mai mare, nu?
‎Nu mai pot face asta!
‎Nu mă pot întoarce la mama!
‎Nici nu trebuie.
‎Nu te mai pedepsi!
‎Haide!
‎Haideți să vă arăt dormitorul!
‎Scriu asta în timp ce-ți croiești drum ‎spre mine prin noapte.
‎O să aștept răbdătoare,
‎gândindu-mă la anii care vor urma.
‎- Ești bine? ‎- În curând, mă voi căsători.
‎Și o nouă ordine va modela ‎restul vieții noastre.
‎Totul va fi diferit.
‎Totul va fi la fel.
‎De atâta timp,
‎am atras anumite forțe ‎care mi-au modelat viața.
‎Și le-am lăsat să acționeze.
‎Uneori, mă sfâșie ca un uragan.
‎Alteori, doar mișcă pământul ‎de sub picioarele mele,
‎astfel încât ajung pe alt tărâm,
‎iar ceva, sau cineva, a căzut victimă.
‎Și, totuși,
‎supraviețuiesc mereu.
‎Deci, orice s-ar întâmpla între noi, ‎știu că și tu vei supraviețui.
‎Căci asta am învățat să facem.
‎Și voi fi a ta.
‎La nesfârșit.
‎Vei avea totul, întotdeauna.
‎A fost un an foarte greu.
‎De fapt,
‎a trecut mai mult.
‎Să încep cu începutul?
‎- Puteți începe cu ce doriți. ‎- Da.
‎E prima dată, așa că nu știu...
‎regulile.
‎Niște reguli v-ar ajuta?
‎Poftim?
‎Simțiți că vă trebuie așa ceva?
‎Ce ciudat!
‎Subtitrarea: Brândușa Popa