Jävlar!
-Är det här rymddräkter? -Japp.
Byggde dem för ungefär tio år sen.
Hantverket i de här…
Ja, du låter förvånad. Jag bygger inte skräp.
Du verkar ha gjort din research.
Ja, det finns en stor online-community av galningar som bygger dessa saker.
Jag kunde aldrig få trycket rätt i dräkten där,
syret, luftflödet.
Hör på. Jag är rätt händig.
Ja, jag menar, vad är det värsta som kan hända?
Tja, du kan kvävas.
Hoppas du inte tror att jag betalar allt.
-Jag tar hand om det. -Jaså?
Ganska välfinansierad för en arbetslös kille.
-Jag fick en förlikning från gamla jobbet. -"Skada"?
Nej. Jag var ingenjör i den stora vitaminfabriken i Champaign.
De felrapporterade riboflavin i multivitaminerna. Jag tjallade.
Ursäkta!
Jag måste hyra sex tankar. Åttio kubikfot vardera.
Fyra regulatorer.
-Visst. Ska ni dyka i sjön? -Nej.
Verkligen? Är det en grotta?
För vi har fantastiska nya dykljus...
Bara tankarna, okej?
Det är en sjö.
Okej, vi är nästan framme. Äntligen.
Det här är charmigt.
Din pappa blir inte svår att hitta. Detta får Farnsworth att se ut som Vegas.
Underbara gamla byggnader.
Franklin skulle trivas här.
Adressen är längre fram. Jag tror att det är i utkanten av staden.
Ja.
Mr Dunlap släppte tydligen av honom här.
-Tror du att han är här än? -Vet inte.
LEDIGA RUM
Överanalysera det inte.
Det går bra.
Hallå där. Välkommen till Nettle House. Söker ni rum?
Vem är du?
Vem jag är? Jag är Hannah. Det här är mitt ställe.
Nej... Jag letar faktiskt efter nån.
Så du känner Gabe?
Han är min pappa.
Älskar en rom och cola mitt på dagen.
Känns som att jag är på en tropisk ö.
Vad sa du att du hette?
-Det gjorde jag inte. -Okej. Vill du det?
-Jude. -Jude.
Du ser precis ut som han.
Snygg som han också! Lycklig tjej.
Nej, vi är bara vänner.
Visste inte att han hade barn.
Jag visste inte mycket om honom alls.
Finns Gabriel kvar?
Du är flera år för sen.
Förlåt. Jag borde inte vara så lättvindig.
Vart tog han vägen?
Ingen aning.
Att döma av det faktum att hans son letar efter honom,
hade han inte för vana att informera folk.
Hannah, det är viktigt att jag hittar honom. Alla små detaljer som du...
Du vill att jag gräver upp de sorgliga minnena.
Tja, om det hjälper.
Som jag sa, det var tio...
Helvete, 15 år sen.
Jag hade en moster Linda som gick bort.
Vila i frid.
Hon lämnade mig det här huset.
Tänkte att jag skulle förvandla det till ett B&B. Vilken idé.
Stället var i ett sorgligt skick.
En dag knackade det. Det var en smal kille med skägg.
Sa att han var ny i stan, behövde nånstans att bo.
Det var Gabe, om du inte förstått det.
Det var mycket att göra, så jag sa att han kunde stanna.
Jag menar inte att vara opassande,
men Gabe och jag var mer än bara vänner.
Det finns en anledning till att hantverkare är med i kärleksromaner.
Håll ett öga på den här.
Men till slut fick jag en känsla av att Gabe skulle gå vidare.
Och se, en dag, svisch.
Och ingen aning om vart han tog vägen?
Säg det, min vän.
Han lämnade inte ens ett hårstrå på kudden.
Jag glömde fråga var ni kom ifrån.
-Illinois. Vi kommer från en stad... -Det är långt borta.
Jude, om din far inte är här, borde vi förmodligen åka tillbaka.
Illinois? Ja, det är långt!
Ni övernattar väl? Det är rätt ensamt här.
Kan vi det? Vi har kört så länge.
Kom igen! Jag berättar fler historier om Gabe.
Det är bara en natt.
Ja, visst.
Kommer du ihåg grillfesten hos Rhonda och Jerry ikväll?
Tusan. Älskling, jag kan tyvärr inte.
Jag måste hjälpa Franklin. Men du borde gå.
Vad är så viktigt med Franklin som du måste göra idag?
Hemligt.
Okej. Inser du att det låter väldigt konstigt?
Jag trodde att ni umgicks och spelade biljard.
Det gör vi. Eller det gjorde vi.
Men nu är det nåt annat.
Det är stort, Nine.
Otroligt stort.
Okej.
Vad?
Du skaffade aldrig en vän. Du skaffar ingen vän.
Du gick direkt från valet till en ny plan.
Nej. Det är inte samma sak. Dessutom är det bara en grillfest.
Du har mer kul utan mig.
-Hälsa Rhonda och Larry från mig. -Jerry.
Det är Rhonda och Jerry.
Just det. Jerry.
Förlåt.
Du vet att jag lämnade alla i Champaign.
Min familj. Mina vänner. Och jag gör det bästa av det.
Men det är inte lätt.
Du beter dig som om det som hänt var mitt fel.
Folk förlorade sina jobb. En kvinna spottade på mig i snabbköpet.
Att stå upp för det som är rätt kostar.
Liksom att stå utanför apoteket och hävda att kommunfullmäktige är korrupt.
Det är förödmjukande!
Herregud.
Vad?
Det var du, eller hur?
Du ringde till länet.
Du sa till dem att jag förfalskade Franklins signatur.
Jag vägrar ryckas upp igen.
Förödmjukas igen.
De sa till mig att om du bara drog tillbaka…
Ända sen jag kan minnas,
har folk alltid märkt mig som en kille som...
...snackade och skröt...
...och sen floppade.
Till och med du, min egen fru.
-Det är inte så jag ser dig. -Du behöver inte ljuga.
Vi vet att jag inte var ditt första val.
Men du sa ja till mig.
Och jag tänker inte svika dig.
Jag ska bli speciell.
Du får se.
Varför måste du vara speciell?
Varför kan du inte bara vara du?
FÖRSVUNNEN
FARNSWORTH TORG
Varför måste jag vänta här?
Nån måste vakta skåpbilen.
Vi borde ringa Nick.
Om han var här, skulle vi inte ha det här problemet.
Nej, vi skulle ha värre.
Han ser inte särskilt farlig ut.
Han verkar faktiskt trevlig.
Skenet kan bedra.
Men hur vet du att han inte är bra?
För de sa det till mig.
Och du bara tror på dem?
Ja.
Vet du vad det är?
Det kallas tro.
Utan det, vad är meningen med nånting?
-God eftermiddag. -Hej.
-Är det din skåpbil? -Ja.
-Nåt fel? -Du kan inte parkera här. Ser du?
RESERVERAD
Omöjligt att parkera i det här landet...
Utbölingar, eller hur?
-Ja. -Newark.
-Jag har aldrig varit där. -Jag är på resa med min dotter.
Verkligen?
Till Farnsworth?
Mamma.
Titta på mig. Börja prata.
Vad?
Gör det bara! Säg vad som helst! Han förstår inte!
Den där chilin i Ohio var äcklig.
Det är bra!
Ursäkta.
Det är därför du skrämmer mig!
Det här är tjejen som smög hem en kille!
Titta på snuten, han håller på att bli galen.
-Förlåt, jag... -En minut bara.
Du är otrolig...
Jag är trött på dina lögner!
Du tog hit mig genom en portal...
Förlåt. Tonåringar, du vet.
-Förlåt. -Det är okej.
Det verkar som att du har fullt upp. Flytta bara på skåpbilen.
Okej. Tack. Och ursäkta mig.
Tack.
Varsågod.
Hur galet var det?
Hej, det är Franklin. Jag kan inte svara just nu,
men om du lämnar ett meddelande och ditt telefonnummer så ringer jag upp.
Hej, Franklin. Det är jag igen, Irene.
Fortfarande här. På pensionatet.
Vi övernattar. Men vi kommer tillbaka nån gång imorgon.
Jag hoppas att du mår bra nog att äta.
Det finns middagar i frysen. Värm bara upp dem.
Men glöm inte att ta ut besticken den här gången.
Telefontäckningen är inte så bra här uppe, men om du får detta, ring mig.
Jag saknar dig.
Hej då.
Hej.
Ringt ditt samtal?
Är det nån annan här?
Nej. Bara vi.
Jag tyckte att jag hörde nåt där.
Gammalt hus. Jag vill gärna säga att det är spöken.
Men det är det inte.
Eller är det?
Hannah berättade för oss om hur hon arbetade på en fiskebåt.
Jag skulle aldrig göra det.
Det betalade bra. Gör oss en ny runda drinkar.
-Det finns rom i baren på nedervåningen. -Okej.
Jude.
Vad tycker du om Hannah? Hon är lite konstig, tycker du inte?
Jag vet inte.
Jag vill lita på henne.
Vill du eller gör du det?
Hon verkar inte farlig.
Om hon talar sanning gillade min pappa henne.
-Det måste betyda nåt. -Du känner inte ens din pappa.
Förlåt.
-Är du arg på mig? -Nej.
Det är bara...
Jag är orolig för att Franklin är ensam hemma.
Jag är ledsen.
Hallå.
Är allt okej?
Ja. Det är okej.
Men jag ska nog gå upp och vila lite.
-Ja, okej. Jag hjälper dig. -Nej, jag klarar mig.
-Hon har gått igenom mycket. -Nej, hon är alltid så med mig.
Fick du hennes telefonsamtal?
Bara ett sentimentalt röstmeddelande till hennes man. Men lyssna på det här.
Hej, det är Franklin. Jag kan inte svara just nu,
men om du lämnar ett meddelande och ditt telefonnummer så ringer jag upp.
Det är mannen med mynten. De är alla samma människor.
Tror du mig nu?
Jag har alltid gjort det. Bara chockad att det händer.
-Ja. -Och de kom till dig.
-Verkar det misstänkt? -Känns det som att du blir lurad?
Jag vet inte vad jag ska tro.
Vi har i alla fall fått kontakt.
Ja.
Jag borde gå upp igen.
Okej.
-Det här är galet. -Ja.
Lite tajt passform.
Ja, den var inte precis byggd för dig.
Vad tror din fru att du gör just nu?
Hon vet ingenting.
Hon skulle inte bry sig ändå.
Var inte så säker på det.
-Vet Irene att jag åkte till planeten? -Nej!
Nej. Och så kommer det att förbli.
Inte ett ord. Det här är vår grej. Vi lämnar våra fruar utanför.
-Okej. Vi gör det. -Ja.
Jag tar den här.
Har du den?
-Okej. Jag är redo. -Okej.
Ja. Den fungerar, den trycksätter.
Byron?
Byron!
-Byron! -Lurade dig!
Din min.
Den fungerar. Jag sa ju det.
Vi gör det.
Vi ska ut dit.
Du då?
Vad är din grej?
Det finns ingen grej.
Klart det gör.
Alla har en grej. Var kommer du ifrån?
Lite varstans.
Hur träffade du dessa trevliga människor?
Bara tur, antar jag.
Vet resten av din familj att du letar efter din pappa?
Ja. Ja, typ.
Hemlighetsfull. Du är precis som han.
Det här kommer att låta konstigt,
men jag brukade alltid få känslan av att Gabe var inblandad i nåt...
...konstigt.
Vad menar du med det?
Att han dolde nåt.
Nåt farligt.
Eller så gillade han att jäklas med mig. Vem vet?
Det här var hans favoritrum.
Han brukade försvinna hit i timmar för att läsa.
Några av hans böcker finns nog kvar i hyllorna.
Måste vara konstigt för dig.
Det är jättekul.
Det visar att det är en liten värld.
Godnatt!
GREVEN AV MONTE CRISTO DUMAS
Farmor? Mår du bra? Ramlade du?
Förlåt att jag väckte dig.
Jag kunde inte sova och sträckte mig efter min bok,
och så föll allt.
-Låt mig hjälpa dig. -Nej. Jag fixar det. Jag bara...
Gå och lägg dig igen.
-Låt mig åtminstone stanna lite. -Nej. Jag mår bra. Jag kan hantera det.
Bara gå.
Varför gillar du mig inte?
Denise!
Var inte dum, du är mitt barnbarn.
Jag älskar dig.
Man kan älska nån och inte gilla dem.
Men jag gillar dig också.
Det tror jag inte.
Gör du inte?
Nej. Det känns som att du alltid stöter bort mig.
Och det är inte bara nu.
Ända sen jag var liten.
Har jag?
Jag fattar inte. Är det på grund av mamma?
Är det för att jag är svart?
Naturligtvis inte! Hur kan du ens tro det?
Det är som om du inte vill ha min kärlek.
Det gör jag!
Jag vill ha din kärlek.
Vad är det då?
Du växte upp utan din pappa.
På grund av mig.
Jag var ansvarig...
...för att hålla honom säker.
Och jag kunde inte det.
Jag förtjänar inte din kärlek.
Farmor...
Nej, han var sjuk.
Han var sjuk. Du och farfar gjorde allt ni kunde.
Jag kunde ha gjort mer.
Jag borde ha gjort mer.
Jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig med.
Vad gör du här?
Är du inte på jobbet?
Skumt att den inte brast.
Är allt okej?
Jobbet fungerade inte.
Michael.
Jag satte mig i bilen
varje morgon för att åka och sen kom jag på mig själv med att köra runt.
Hela dagen.
De uppskattade inte det.
Vet Leslie?
Kanske du kan prata med nån på din skola om ett jobb?
-Jag städar cafeterian, vad som helst. -Jag tror inte att jag kan det.
Varför? Litar du inte på mig?
Det fungerar inte, Michael.
För flera år sen kanske, men inte längre.
Du har kört slut på mig.
Jag antar det.
Michael, du är pappa nu.
Du har en underbar liten flicka hemma.
Hon förlitar sig på dig.
Mamma, du vet att jag...
Jag försöker.
Du måste anstränga dig mer.
Vad som än krävs för att det ska fungera.
Vi har gett dig så mycket.
Så många chanser.
Leslie med. Men du bara...
Du kastar bort allt.
Jag vet.
Jag vet att du kämpar.
Det är svårt.
Men nån gång måste du...
Du måste ta ansvar för ditt eget liv.
Ja.
Du har rätt.
-Hej, pappa. -Hej.
Vilken trevligt sätt att börja dagen.
Vill du ha en kopp kaffe?
Nej, tack. Jag åkte bara förbi och såg den gamla repgungan,
och stannade till.
När jag satte upp gungan var trädet hälften så stort.
Tiden går.
Ja. Jag måste också gå nu, jag är sen.
Älskar dig, pappa.
Mamma.
Vi äter väl fortfarande middag på fredag?
Visst.
Vi ses då.
Är du redo för den viktigaste dagen i ditt liv?
Kan jag ge dig ett råd?
Visst. Om dräkterna?
Nej. Det handlar inte om
nåt av detta.
Det är om det du pratade om igår kväll. Om dig och Jeanine.
Fan, Frank. Är du min äktenskapsrådgivare eller nåt?
Allt är inte ett skämt.
Om du väljer att tillbringa ditt liv med nån, ta det på allvar.
Okej. Vadå?
Tja... Ni är båda unga.
Och saker är inte perfekta, jag vet. När är de det?
Du är mänsklig, eller hur? Vi gör inget perfekt.
Men du måste hitta ett sätt att få det att fungera.
Du älskar nån som älskar dig.
Det är... Det är livet. Det är det som betyder nåt.
Familjen.
Okej, Frank.
Visst.
Men senare.
Kom igen, Frank.
Jag kommer.
Så du följer inte med?
Köra runt hela dagen och sätta upp flygblad?
Nej, tack. Jag stannar hellre här.
Dessutom finns här rumsservice, en pool. Allt.
Du menar att du bara ska använda din telefon.
Jag kollar vad folk i den här stan lägger upp.
De älskar verkligen gymnasiets baseboll-lag.
Lägg av. Det är han.
Men Jude kommer att sjunga lite a cappella.
En applåd för Jude! Sätt igång, Jude! Härligt!
Kolla.
Det är avfällingen. Inte sant?
Var är det här ifrån?
Nån bar. J... Spratts?
Ska vi gå?
Nej. Du stannar. Jag går själv.
Jag fattar inte. Jag trodde att du ville att jag skulle komma?
Hur ska jag lära mig om du tvingar mig att stanna?
Vi är väldigt nära nu. Det är farligt.
Jag vill följa med dig.
Vill du vara en del av detta?
Ja.
-Vill du spela en roll? -Ja!
Okej! Det innebär att följa mina order.
-Hallå? -Nick?
Det är jag.
Toni?
Hej, vi öppnar kl. 15.00.
Ja.
Jag letar efter honom.
Han behöver hjälp och jag hörde att han var här.
-Ja. Häromkvällen. Konstig kille. -Ja.
-Vet du var han bor? -Ingen aning.
Nåt?
Snälla?
Jag tror att han lämnade nåt. Jag kanske har kvar det.
Tack.
Han letade efter den här adressen.
Tack.
-Inga advokater. -Ja. Ursäkta.
Jag måste hitta den här mannen. Han är väldigt sjuk.
Och jag hörde att han letade efter dig.
Ja. Jag har sett honom här och där.
Var?
Finns det en belöning?
En belöning?
Jag säger att han behöver hjälp.
Det gör jag med.
Hur mycket?
Tre tusen verkar rättvist.
-Hej, miss Newbury! -Hej, Jeremy. Fortsätt trampa.
Livet har varit jävligt hårt.
Jag är arbetslös. Jag är skyldig skatt. Jag kan förlora mitt hus.
Jag vet att du snackar skit,
så kom inte med nån snyftberättelse om att hjälpa den killen.
Om du vill veta var han är kostar det 3 000 dollar.
Du har mitt nummer.
Är du vän med Miss Newbury?
-Nej. -Jag trodde inte det.
Hon har inga vänner.
Det är därför jag hälsar.
Hej då.
Hemlagad müsli.
Vi ger det till alla våra gäster.
Tack, Hannah.
-Varsågoda. -Tack.
Tack.
Ledsen att jag inte kunde hjälpa mer med Gabe.
Men jag ville säga, ge inte upp.
Och när du hittar honom, hälsa från mig.
Jag lovar.
De körde precis iväg.
Ja, jag ser dem.
Vi kan väl kolla dräkterna igen?
För att vara på säkra sidan?
Jag trodde inte att du skulle oroa dig.
Jag blev inte så här gammal genom att vara enfaldig.
Säger killen som har teleporterat till rymden tusen gånger.
Vi ska göra det.
Mänskligheten behöver detta.
Mänskligheten?
Mänskligheten klarar sig bra.
Vilken planet bor du på?
Okej.
Byron.
Ja?
Jag följer inte med.
Ledsen.
Okej. Jag fattar.
-Det är inte för de klenmodiga. -Nej, jag är inte rädd.
Jag vill inte åka utan Irene.
Jag kan inte.
Men jag kan.
I händelse av att nåt skulle hända, vilket inte kommer att ske,
vill jag att du berättar för världen att jag gjorde nåt.
Du kanske inte borde åka heller.
Allt det här börjar kännas dumt.
Det här är det minst dumma jag nånsin gjort.
Det kommer att funka.
Byron, hör du mig?
Hur känns det?
Det är fantastiskt.
Frank, det är fantastiskt!
Jag önskar att du kunde se det.
Det är nästan som att jag är i himlen.
Det hoppas vi inte.
Jag vill gå ner dit.
Okej, gå inte...
Gå bara inte för långt.
Nej, jag ska bara...
Vill bara
komma ner
lite till.
Herregud!
-Vad i h... -Vadå?
Byron, är du okej?
Detta är så...
Så jävla konstigt, Frank.
Vadå, vad är det? Vad ser du?
Jag tittar på en möbel här.
Byron, kom tillbaka.
Gå tillbaka.
Jag är...nästan...där. Jag är på väg dit. Jag kan se...
Jösses.
Byron, jag kan inte höra dig. Kom tillbaka.
Herregud.
Frank, du kommer inte att tro det här!
Frank!
Helvete.
Byron?
Jag kan inte höra dig, jag kan inte se dig.
Byron, kom tillbaka.
Byron?
Byron, hör du mig?
Kom tillbaka, kompis. Snälla du.
För helvete.
DRAPERIER
Nicks näsa är på bättringsvägen.
Du har förvånat mig, Stella.
Din far kommer att bli så besviken.
Avfällingen är här. Jag tror att jag vet hur jag ska hitta honom.
Vad menar du, "du tror"?
En kvinna kan berätta var han är. Men hon vill ha pengar.
Vem bryr sig?
Hon är inte inblandad, jag märker det.
Det är enklare att betala.
Betala henne?
Verkligen?
Vad har hänt med världen?
Jag antar att det här är slutet på det lilla äventyret.
Vilken antiklimax.
Jude, du kan väl gå in?
Jag vill prata med Denise ensam.
-Tack. -Okej.
Gå ut till bakgården med mig.
Jag ska visa dig nåt.
Franklin?
Hittade ni nåt?
Nej.
Hur var allt här?
Inget att rapportera.
Byggde farfar det här?
Källaren, ja.
Men inte resten.
"Till stjärnorna."
Först trodde vi att det var ett skyddsrum,
men det är det inte.
Vad är det?
Jag vet inte riktigt vad jag ska kalla det.
-Jag är rädd. Vad är det här? -Sätt dig bredvid mig.
Vi hittade det här några dagar efter att din pappa dog.
På nåt sätt trasslade jag till allt.
Och när jag förlorade Michael...
Jag tänkte att det...
Allt måste hänga ihop.
Men vad har detta med honom att göra?
Ingenting, förmodligen.
Denise, vad jag ska berätta för dig
är svårt att tro.
Men det är sanningen.
Om du kliver in i den cirkeln,
stängs dörrarna.
Lamporna tänds.
Och du...
...kommer att känna dig konstigare än du nånsin känt dig.
Då öppnas dörrarna.
Och då är du på en annan planet.
Jag tror att du slog i huvudet.
Du låter inte vettig.
Det är okej.
Det var svårt
efter Michael.
Svårt att bara
fortsätta leva.
Och så hittade jag det här, och...
Jag tänkte att det kunde hjälpa.
Och nu inser jag
att jag borde ha hjälpt dig...
-Jag ska hämta farfar. -...hela tiden.
Nej. Han vet, älskling.
Vi ville båda skydda dig från detta.
-Så kom Jude... -Jude?
Ja.
Det är så han kom hit.
Det stämmer inte.
Var det vad han sa?
Denise, jag hittade honom.
Här.
Nej.
Nej, det gjorde du inte.
Det är inte sanningen.
Jo.
Det är sanningen.
Du ljög för mig.
Ni allihop.
Vilka är de här personerna?
Bry dig inte om det.
Öppna den.
Vad är det här?
Jag sa kontanter.
Jag var väldigt tydlig, jag... Valuta.
Inte krimskrams.
-Tro mig, jag har nog av dessa. -Det är guld.
Värt mycket mer än 3 000 dollar.
Sälj det då och ge mig pengarna.
Jag var väldigt tydlig. Detta var inte avtalet.
Var är avfällingen?
Vadå?
Mamma... Stoppa honom!
-Var är han? -Jag... Han är...
Han är hos Yorks. Han är...
Han är allt-i-allo. Det är vid Post Road.
Det är allt jag vet, jag svär.
Ser du?
Det var inte så svårt.
Varför gjorde du så?
Hon berättade för oss!
Du har blivit vek.
Det ska vi fixa.
För din egen skull.
Det kommer att bli bra.
Jag lovar.
Undertexter: Jeni Orimalade
Kreativ ledare Bengt-Ove Andersson