Ți-am spus că te ajut, apoi ai fugit.
Acum, uite unde suntem.
Nu am făcut nimic rău.
Nici măcar nu au vrut să mă lase să vorbesc cu tine.
Te rog, scoate-mă de aici.
Te rog. Fiecare secundă în care nu-l caut pe Gabriel...
Sunt sigură că mai poate aștepta un pic.
Ce vrei de la mine?
Adevărul.
Doar spune-mi adevărul.
Știi, când am venit aici, am crezut că sunt liber în sfârșit.
Câteva zile închis în camera ta de oaspeți
și m-am întors în cușcă.
- Cine te-a ținut într-o cușcă? - Nu vei înțelege.
De ce nu mă lași să încerc?
Ei controlează totul.
Ceea ce mâncăm.
Când dormim.
Cum gândim.
Am fost complet izolați într-un complex în mijlocul pustietății.
Pentru ei e doar o modalitate de a proteja secretul.
Ce secret?
Același pe care îl ai tu, sub șopron.
Sunt mai multe, apropo.
Mult mai multe.
Cine le-a construit?
Nu sunt sigur.
Dar sunt foarte vechi.
Și planeta?
Ai văzut.
E doar un pustiu.
Unde lucrurile merg să moară.
Ei bine, asta nu poate fi totul. Trebuie să fie mai mult de atât.
Nu vezi ansamblul.
Chestiile alea nu ajung doar pe planetă.
Toate se conectează între ele ca o rețea de uși.
Așa am ajuns aici. Așa a ajuns Gabriel aici.
Prin uși?
Trebuie să-l găsesc.
Dacă îl găsesc, am o șansă.
Pot începe o viață nouă.
Dacă nu,
vor trimite oameni.
Oameni periculoși.
De unde era sângele?
Când am fugit, m-a văzut cineva.
A încercat să mă oprească.
Nu am avut de ales.
El ar fi...
Dacă mă găsesc, mă vor ucide.
CERUL NOPȚII
Trebuie să reveniți mâine.
Nu e bine ca cineva de vârsta dv. să iasă așa târziu.
Ei bine...
Lasă-mă să stabilesc eu asta, te rog.
Și asta nu poate aștepta.
E tânăr și a băut prea mult.
Nu putem să trecem cu vederea?
A fost oprit pentru ebrietate publică.
A fost arestat fiindcă a fugit de un polițist.
- E nou în oraș și era speriat. - Nu are acte de identitate.
Și a refuzat să-mi dea un nume de familie, o dată a nașterii.
Novatny.
Ești rudă cu Eric?
Da. E tatăl meu.
Da?
I-am fost profesoară lui Eric la liceul Farnsworth.
Nu era și el în forțele de ordine?
S-a pensionat după 30 de ani.
Ei bine...
L-am ajutat să-și scrie eseul când s-a înscris la academie.
Și iată-te, călcând pe urmele lui.
Cred că e atât de mândru!
Se știe că se laudă.
Știam că tatăl tău era un om cu caracter,
chiar și în liceu.
La fel ca tânărul pe care l-ai închis acolo.
Nu merită asta.
În plus, nu ai priva un cuplu în vârstă de îngrijitorul lor?
Și îi pot plăti amenda chiar acum.
Cred că ați fost o profesoară dură.
Să văd ce pot face.
POLIȚIA
Ai citit vreodată Emerson?
Nu. Cine e?
Ralph Waldo Emerson.
Obișnuiam să-i predau eseul „Despăgubiri”.
Era vorba despre forțele de echilibrare ale universului.
Nu în fizică, ci...
în suflet.
„Mereu sunt circumstanțe care nivelează”, scria el.
Când a murit Michael, am suferit o durere excepțională.
Am crezut că ceea ce am găsit în curtea din spate...
că acel lucru era circumstanța noastră de nivelare.
Dar cred că n-a fost atât de unică până la urmă.
Dar a ta e unică.
Nu trebuie să spui asta.
Nu, vorbesc serios.
Ceva l-a adus pe tatăl meu în curtea ta.
Ceea ce m-a condus la tine.
Așa a fost să fie.
Dacă așa este,
poți să nu fugi din nou?
Nu fugeam.
Chandra l-a luat.
Știu că a făcut-o.
Și care era planul tău?
Să îi bați la ușă în miez de noapte și să-l ceri înapoi?
Pentru Dumnezeu. Ar trebui să fie atent la sare.
Cel puțin nu va trebui să explic unde am fost.
Să-l duc sus?
Nu, lasă-l să doarmă. Miroase ca o distilerie. Haide.
Îmi vei mulțumi mâine-dimineață.
Trebuie să-l recuperez.
Mâine.
Îl luăm mâine. Promit.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Sarcina asta e importantă.
- Va spune că nu e, dar este. - Michael.
Și bine meritată, Leslie.
Mulțumesc.
Va trebui să mă obișnuiesc cu călătoritul, dar e o companie bună.
Nu toată lumea promovează medicamente împotriva cancerului imediat.
Asta e impresionant.
E doar fiindcă mulți au plecat din companie în ultima vreme.
- Am avut noroc, atâta tot. - Haide.
Bucură-te de asta.
Munca grea și acele nopți târzii la bibliotecă dau roade.
Nu ne-am fi întâlnit niciodată fără acele nopți.
Exact ce ziceam. Ai trecut prin multe greutăți.
Nu glumi așa.
Sunt mândru de tine.
V-a spus Michael despre cursul de fotografie?
Un profesor i-a văzut pozele și l-a invitat să participe la un curs.
Sunt poze cu păsări. Nu sunt așa de bune. Le fac în pauze.
Mie îmi plac.
Oamenilor le plac.
Oamenilor le plac păsările.
Dar mersi.
Îți amintesc de noi?
Vag.
Să le spunem?
Mamă, tată...
Ne-am logodit.
E o veste fantastică!
Poftim, felicitări!
Mulțumesc.
Mă bucur atât de mult pentru voi doi.
Mulțumim.
Și am și alte vești bune pentru voi.
Mă mut.
Plec de pe capul vostru. În sfârșit puteți recupera camera de oaspeți.
Te muți înapoi în Chicago?
Da.
E timpul să începem o nouă viață.
Împreună.
LACUL MAPLE TRASEE ÎN NATURĂ ȘI PARC
E o încurcătură cuantică.
Aceasta este teoria mea de lucru.
Oricum, și credeți-mă, am studiat-o foarte mult.
Einstein s-a referit la asta ca: „acțiune înfricoșătoare la distanță.”
Nici măcar nu credea că teleportarea este posibilă, așa că...
„Acțiune înfricoșătoare”? Despre ce vorbește?
Sunt doar teorii.
Nu e chiar o teorie.
Am făcut spaniolă online. Nu mă vorbiți pe la spate.
- Bine. - Bine?
Dar cum funcționează de fapt?
Prin particule.
Legate invizibil pe distanțe uriașe.
Sunt deconectate, dar cumva legate.
Ca noi.
Știu, sună imposibil, dar e doar o chestiune de progres.
Gândește-te la asta.
De exemplu, nu mai există discuri, casete, CD-uri.
Fiecare melodie înregistrată vreodată plutește în eter.
Un nor nevăzut de particule minuscule
ce ne învăluie oriunde mergem.
Dacă mi-ai fi spus asta când aveam 10 ani
și ascultam Naughty by Nature la walkmanul meu,
ți-aș fi spus să lași drogurile, dar iată-ne. Acesta este progresul.
E progresul. Acesta e...
Acesta este principiul.
Cine l-a făcut? Progresul?
Cine? Sau ce?
Asta e întrebarea de un trilion de dolari.
Ce înseamnă asta?
Știi de unde vine progresul, nu?
Evident, nu de pe aici.
Bine. Ideea e că funcționează.
Și e darul lui Dumnezeu.
Asta e suficient.
Iată releul de telefonie.
La naiba! E înalt.
Chiar crezi că o să meargă?
Va apărea în rețea.
Ce anume?
Ce faci?
Trebuie să fac cercetare pentru a localiza...
pachetul.
Care e pachetul?
Ceva ce trebuie să luăm pentru prietenul bunicului Epi.
Presupun că ai mai făcut asta.
Da, de multe ori... în capul meu.
Poate îmi urezi noroc?
Noroc.
Îl urăști?
Pe Nick? Nu.
PROPRIETATE PRIVATĂ ACCES INTERZIS
Nu minți.
Nu-l urăsc. Nu, e...
Nick e un încurcă-lume, bine?
Nu ia lucrurile în serios.
Dă greș.
Și apoi alți oameni
trebuie să curețe după el.
Ce vrei să spui?
Nimic, dragostea mea.
Credeam că excursia asta va fi distractivă. Greșeala mea.
Mereu ai vrut să vezi Statele Unite.
Iată-ne...
Care State Unite?
Am văzut doar rulota lui Nick
și câteva autostrăzi.
Uiți de hotdog.
Avea gust de șosete murdare.
Asta e dezgustător.
Tare.
Ce faci? Nu!
Nici să nu te gândești, Toni!
Pentru Instagram.
Nu posta asta.
Ce-o să faci? Mă teleportezi în camera mea?
La naiba!
Ce?
Mă întorc. Stai aici.
Ascultă-ți muzica.
Salutare!
Kevin, nu?
Ce faceți aici, doamnă?
Nu puteți parca aici. E o zonă interzisă.
Da? Nu știam.
Scuze. Nu am văzut niciun semn aici.
Lucrezi pentru compania de telefonie?
Lucrez pentru compania de telefonie. Tu cine ești?
Ce naiba...
- Sfinte Sisoe! Ești bine? - Da. Grăbește-te!
Deci, a mers?
Următoarea oprire, Illinois.
Ești gata? Nu vreau să întârzii.
Da. Lasă-mă o clipă.
Ce, cafeaua nu ajută?
Ai primit ceea ce ai vrut.
„Du-te la biliard. Bea niște beri.”
Nu un butoi întreg.
Când a lăsat Randy mașina,
a zis că te-ai împrietenit cu Byron noaptea trecută.
Sigur ai fost beat.
Te aștept în mașină.
Ei bine,
- … nu mă așteptam la asta. - La ce anume?
Irene, te-ai îngrășat cu 1,5 kilograme.
Și pun pariu că sunt doar mușchi.
De la mișcarea picioarelor.
Tensiunea arterială este și ea scăzută.
Și văd că ai culoare în obraji.
Te simți mai bine?
Da.
Și... Cred că ai dreptate, Sandra.
E timpul să nu mai folosesc scaunul.
Îmi făceam griji că poate a făcut prea multe.
Nu zic că am scăpat de pericol încă, dar e încurajator.
Orice ai face, ține-o tot așa. Să ne revedem peste două săptămâni.
Ai auzit ce a spus dr. Mareese?
N-aș fi putut face asta fără tine.
Sunt sigur că noua ta poftă de viață nu are legătură cu mine.
Deci, acum ești supărat că Jude chiar mă ajută?
Nu sunt supărat. Îmi fac griji pentru siguranța ta.
Te joacă pe degete.
Alo?
E cineva acasă? Eu sunt.
Bună, Denise.
Îmi pare rău, nu credeam că e cineva acasă.
Ai lăsat jacheta asta la bar.
Unde sunt bunicii mei?
Au programare la medic.
N-ar trebui să fii și tu la chestii de genul ăsta?
Ba da.
Am avut o noapte lungă.
De obicei nu beau.
Sunt sigură că nimeni din Farnsworth
n-a mai auzit asemenea cântec la karaoke.
Te apuci de cântat?
Nu cred că lumea e pregătită.
Hei, asta e cartea ta?
Acesta este tatăl tău. Nu?
Vrei să știi ceva ciudat?
Bunica mi-a spus că ea a cumpărat această carte.
Și asta e ciudat. Nu?
Poate că era confuză.
Tatăl tău nu e în programul de protecție al martorilor sau ceva de genul?
Nu, am scăpat dintr-un cult.
Foarte amuzant.
Mai ai puțin. Toboșarul este îngrijorat.
Uită-te la asta. Katie a postat-o.
Nu pot să cred că am făcut asta.
Simțeai muzica.
Doamne, uite. Până și toboșarul e speriat.
Deci, alți oameni pot vedea asta? Asta e…
- Da. - Vă distrați?
Bună. Eu... Cum a fost programarea la doctor?
A fost bine.
Sunt din ce în ce mai bine.
Asta e grozav.
Nu am vrut să vă întrerup.
Nu mă așteptam să te văd azi aici, Denise.
Da. Am decis să rămân în Farnsworth câteva nopți.
A fost o decizie impulsivă.
Hei, unde e bunicul?
Bine. Ai venit aici să te bucuri, cosmonautule?
Vrei să vezi ceva? Serios?
Poftim. Developează filmul ăla.
Sigur. Sunt poze spațiale?
Selfie-uri cu omuleți verzi? Omule, gluma s-a terminat. Las-o așa.
Poate sunt un idiot că-ți spun cel mai mare secret din lume,
dar nu e o glumă.
- Cum de nu le-ai scos niciodată? - Păi, cum? Irene.
M-a văzut făcând acele poze și m-a pus să promit că distrug filmul.
Dar m-am gândit că poate avem nevoie de el într-o zi. În ultimă instanță.
- Dacă mă păcălești iar... - Developează filmul.
Hei!
Iată cea mai bună vânzătoare pe care am avut-o vreodată.
Chiar și atunci când abia vedeai peste masă.
Poate mi-am ales greșit cariera.
Bunica a spus că ești aici, așa că...
Da, i-am înapoi niște unelte lui Byron.
- Vecinul tău? - Da.
Da, am îngropat securea războiului, cred. Cumva.
Nu trebuia să fii la cursuri?
Au întâlnire administrativă sau ceva, deci nu.
Ce noroc! Pentru mine, oricum.
Mi-ar prinde bine ajutorul tău la ceva.
Vrei să facem o plimbare?
Pleacă. Mă duc să-mi iau cheile.
Dna York?
Chandra, ai un minut liber?
Nu, eu... De fapt, am ceva de făcut.
Nu e un moment bun, așa că...
Jude, poți aștepta în mașină? Aș vrea să vorbesc cu Chandra între patru ochi.
Bine.
Sunt îngrijorată.
Despre Jude, de fapt.
Nu putem avea o conversație privată pe verandă, nu?
Intrați.
Ai o casă foarte eclectică.
Da.
Am fost doar eu și mama aici mult timp.
Era colecționară.
Acum, sunt doar eu.
- Îmi place micuțul ăsta. - Da.
Cum îl cheamă?
Winston.
Da, a fost câinele mamei mele.
La final, m-a pus să-i promit că îl țin prin casă.
A fost în testament, de fapt.
- Ați auzit asta? - Ce?
Nu, nu am auzit nimic.
Deci, la ce ai spus
că ar trebui să fim atenți?
Afacerea de îngrijire e plină de escroci
care doresc să profite de persoanele în vârstă.
Recomandările n-au nicio valoare.
De multe ori vorbești cu mama lor sau cu cea mai bună prietenă a lor.
Apropo de cei mai buni prieteni...
Winston.
- Ești o comoară. - Mai bine nu-l atingeți.
Ești atât de...
- Îmi pare atât de rău. Vai. - Nu. E în regulă.
E în regulă.
L-am luat. Vă rog, nu-l atingeți.
Nu, bineînțeles că nu. Îmi pare atât de rău.
- E în regulă. - Winston, îmi pare rău.
- Vă rog, nu-l atingeți. - Da.
A fost meseriașul ei. Îi lași să intre în casa ta.
A furat mii.
- Jude! - Cum ai intrat?
- De unde ai asta? - Am spus să aștepți în mașină.
- Cine te-a trimis? - Despre ce vorbești?
- Ieși afară din casa mea! - Ești una dintre ei.
- Dintre cine? - Avea asta în camera ei.
- E a mea. - Ăsta e un dispozitiv de urmărire.
Un cadou de la un pacient. Dă-mi-l chiar acum!
- Nu mai minți! - De ajuns!
Are o grămadă de lucruri furate.
Nu.
Au fost daruri de la pacienți.
Chandra, ce s-a întâmplat cu tine?
Crezi că au observat?
Eu am avut grijă de ei, zi și noapte.
I-am hrănit, i-am spălat, le-am schimbat scutecele!
Nici măcar nu știau cum mă cheamă, deci…
Îmi erau datori.
- E una dintre ei. - Nu, nu e.
Nu.
Poate că e o mincinoasă și o hoață, dar e...
Nu te urmărește pe tine.
Regret că te-am indus în eroare, Chandra.
Și regret că viața te-a adus în acest punct.
Ai fost o elevă bună.
- Și te plăceam. - N-am nevoie de mila ta.
Atunci nu ți-o dau.
Și nu cred că te mai plac.
Dar voi uita tot acest incident,
dacă ne spui de unde ai lănțișorul.
Bine...
Ce ai, bătrâne?
Bine. Nimic.
Nimic.
Ce...
A fost al tatălui meu. Sunt sigur de asta.
Și ai avut și tu unul?
Da.
E ca să se asigure că nu scăpăm.
Un colier nu pare bun ca dispozitiv de urmărire.
Îl poți da jos.
Da, cred că ai dreptate.
Ce e chestia aia?
Deci, asta e... E un fel de cheie.
Îmi va aduce măsuța de cafea înapoi?
Ce s-a întâmplat cu măsuța ta de cafea?
Nu contează.
Am uitat cât de mult îmi place să conduc.
Vrei să mă înveți?
Bag-o în viteză.
Chiar aici.
- Și trag înapoi? - Da.
- Asta? - Da.
Acum, ia piciorul de pe frână și apasă ușor pe...
Bine. Asta e bine.
Nu fi fricos. Poți merge mai repede.
- Mai repede? - Da, mai repede.
Bine!
Bravo.
Faci tu onorurile?
FIU IUBIT, SOȚ ȘI TATĂ
Îți amintesc de el?
Bineînțeles.
Cum?
Faci gropițe. Când zâmbești.
Îți plac dulciurile.
Amândoi sunteți încăpățânați.
Dar blânzi.
Bunicule, nu cred că sunt fericită.
Ce s-a întâmplat?
O mulțime de lucruri.
Totul.
De ce nu începi prin...
a-mi spune despre un singur lucru.
Am un sentiment neplăcut.
Și e legat de... muncă.
De școală.
Chicago... Eu doar...
Nu vreau nimic din toate astea.
Și în fiecare dimineață, mă trezesc și mă simt atât de...
Mă simt prinsă în capcană.
În propria mea viață.
Și...
Cred că vreau să renunț la școală.
Aceasta este o decizie importantă.
Nu crezi că ar trebui să o fac?
Nu am spus asta.
Dacă îmi ceri sfatul...
Pot să-ți spun
că trebuie să înveți să ai încredere în tine.
Vreau asta.
Chiar vreau.
Doar că...
Mi-e frică.
Dacă plec
și acel sentiment este tot acolo?
Și dacă e din cauză că sunt ca el?
- Și o să... - Hei. Nu.
Tu nu ești...
Nu ești destinată să repeți nimic.
- Mă înțelegi? - Bine.
Îți faci propria cale în viața asta.
Bine.
Toată lumea vorbește mereu despre Nirvana de parcă au inventat roata,
dar trupa Melvins a avut la fel de multă influență.
Stilul grunge a ajuns măcar în America de Sud?
- Hei, ia-o pe ieșirea aia. - Ce? De ce?
- Ne întârzie cu o oră. - Doar fă-o!
Bine, cum spui tu.
Aici. Trage pe dreapta.
Ai un alt tip de legat?
Ce?
Când mama ta spune să trag pe dreapta, trag pe dreapta.
Mă întorc în câteva minute.
Bine, du-te.
Gata?
O să fie bine. Promit.
Tată!
Nu! Epi, nu mă întorc!
Te rog! Te rog, oprește-te!
Nu vreau să mă întorc. Nu!
Nu ne place asta.
Dar e datoria noastră.
A trebuit s-o facem.
Era apostată.
Nick, de ce ai toate armele alea?
Nu poți fi prea atent zilele astea.
Și dacă ai arme ești mai atent?
Vrei să vezi?
Haide.
- Ai mai tras? - Nu.
Se pare că sunt multe lucruri pe care nu le-ai făcut.
Da.
Tatăl tău e un trăgător bun.
Îl știi pe tata?
Nu ți-a vorbit mama ta despre el?
Nu.
Nu chiar. A spus că nu se cunoșteau.
Surprinzător...
Știi, șmecheria în a ținti...
Trebuie să știi care e ochiul dominant, cel stâng sau cel drept.
Și... cum e el?
- Vreau să știu. - Nu, eu... Îmi pare rău, puștoaico.
Chiar îmi pare rău. Regret.
Atunci spune-mi ceva despre el.
Nu te mai prosti așa.
Nici măcar nu era încărcat.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Să mergem. Trebuie să recuperăm timpul.
Haide.
UȘĂ ÎNGROPATĂ ÎN SUBTERAN
STĂPÂNII REPTILIENI TELEPORTAȚI PE PĂMÂNT!
La dracu'! „Reptilieni”?
O UȘĂ IMPOSIBILĂ
„Imposibilă...”
Ce...
„Este spirituală?”
SE PARE CĂ EL E OBSEDAT DE ACEASTĂ UȘĂ!
Orice ai decide, te susțin, bine?
Bine.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
- Bine. - Condu cu grijă.
Byron?
O ușă închisă nu înseamnă nimic pentru tine?
Nu am putut aștepta.
Vrei să stingi chestia aia?
Bine.
Trebuie să-ți arăt ce am găsit.
O s-o iei razna.
Ți se pare cunoscută?
Era într-un jurnal.
Al unui misionar din Argentina.
Ghicește din ce an.
1723.
Nu mai spune.
Este exact la fel.
Trebuie să fie o cale să facem chestia asta să meargă din nou.
Ei bine,
bănuiesc că nu a încetat să funcționeze după 20 de ani fără motiv.
Ai chestia asta de 20 de ani?
Hei, luminează acolo.
Ăla e sânge?
Doamne.
Ce este asta?
Ce ai făcut, Jude?
Stai. Jude? Îngrijitorul?
I-ai spus și lui despre asta?
Da, când l-am văzut în pădure, am știut că e ciudat.
Mi-a dat o senzație ciudată.
L-ai văzut în pădure? Ce făcea?
- Se plimba. - Stai așa.
Vine cineva.
- Pleacă de aici. - Bine.
Bună, dragă. Am fost la o plimbare.
E o zi atât de frumoasă.
Haide.
Haide, Lucy. Vino.
Unde era, Luce?
Lucy, vino aici.
Dumnezeule!
Subtitrarea: Mariana Mazilu
Redactor Robert Ciubotaru