‫קוקו.‬
‫זה אבא?‬
‫די אנד אייץ' משכון מזומן עבור זהב‬
‫סליחה, אנחנו פתוחים‬
‫בוקר טוב. יש לך משהו למשכן?‬
‫תהיתי אם תוכל לספר לי משהו על אלה.‬
‫נו, בסדר. באת למקום הנכון.‬
‫- מותר לי? - כן.‬
‫נראה שיש לך דובלון ספרדי מקורי.‬
‫אתה רואה את המגן ששם?‬
‫באחריות, תמיד.‬
‫דובלון ספרדי. הם נדירים?‬
‫לא. הדובלון יוצר המון זמן.‬
‫יש נדירים מאחרים. אלה, אני מניח... מהמאה ה-18?‬
‫- אבל... - אבל מה?‬
‫לרוב אני יודע איפה הם הוטבעו. באלה לא ממש.‬
‫אתה חושב שהם גנובים?‬
‫למה? אתה חושב שהם גנובים?‬
‫את זוכרת שפגשת אותי בעבר, טוני?‬
‫היית בגובה כזה בערך.‬
‫בטח לא.‬
‫עבר הרבה זמן.‬
‫תראי אותך עכשיו.‬
‫ההשכלה שלך קרבה.‬
‫השכלה?‬
‫מה זה?‬
‫לכי לתת למרמלדה ממתק. אני צריכה לדבר עם האורח שלנו.‬
‫אבל...‬
‫אני צריכה לדבר עם האורח שלנו בפרטיות.‬
‫נדמה שאת לא חולקת הרבה עם הבת שלך.‬
‫זה שונה עכשיו.‬
‫היא רוצה חברים, אינטרנט, חופש.‬
‫זו רק סיבה נוספת להשכלה שלה.‬
‫זה ישנה את דעתה, אם תראה מהיכן היא באה.‬
‫למה אתה פה?‬
‫לראות את שאמאס?‬
‫אני בטח לא בחירתך הראשונה.‬
‫למה את צנועה כל כך?‬
‫יש לך ניסיון.‬
‫זו משימה מיוחדת.‬
‫את אמורה להרגיש כבוד.‬
‫זה הבן שלה.‬
‫תמצאי אותו.‬
‫היא סומכת עלייך שתטפלי בזה. אז...‬
‫קחי את טוני איתך.‬
‫היא מוכנה.‬
‫- הגיע הזמן. - זו החלטה שלי.‬
‫באמת?‬
‫היית בגילה כשאפי לקח אותך לנסיעה הראשונה.‬
‫את אומרת שזה היה שגוי?‬
‫היא לא כמוני.‬
‫אולי לא.‬
‫אבל היא לא רק הבת שלך.‬
‫היא הבאה בתור.‬
‫את לא יכולה לוותר. זה חשוב מדי.‬
‫ההקרבה שלך מוערכת מאוד, מצד כולנו.‬
‫אני לא רוצה לקחת אותה.‬
‫לא?‬
‫אם את לא תיקחי אותה איתך,‬
‫אז אולי אני אקח אותה איתי.‬
‫שמי הלילה‬
‫היי.‬
‫הבאתי את הבגדים שרצית.‬
‫תודה, מותק.‬
‫אלה לא מ"מארשל'ס".‬
‫מה רע בחנות יד שנייה?‬
‫בוא ניתן לו מהבגדים של מייקל. הם בטח יתאימו.‬
‫אמרתי שאני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫שילבש את מה שקניתי.‬
‫אבל בוא נפסיק להתייחס אליו כמו לאסיר, טוב?‬
‫סוף-סוף קמת, אני רואה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫טוב יותר.‬
‫טוב לראות אותך על הרגליים.‬
‫רק דבר אחד,‬
‫אני ממש רעב.‬
‫חמיטות תפוחי אדמה ונקניק.‬
‫ומה זה "שנייצל"?‬
‫זה חזה עוף דפוק, מצופה ומטוגן עם רוטב מעל. מצוין.‬
‫טוב. גם אחד כזה, בבקשה. תודה.‬
‫יש לו תיאבון בריא.‬
‫מי עכשיו?‬
‫אני אקח שתי ביצי עין,‬
‫נקניק הודו ומיץ תפוזים.‬
‫ותוכלי להביא לנו צלחת מאפי משמש?‬
‫כבר חודשים לא אכלת ארוחת בוקר.‬
‫היום הכול נשמע טעים.‬
‫בשבילי רק קפה. אני לא רוצה לפשוט את הרגל.‬
‫אז, ג'וד, חזרו זיכרונות כלשהם?‬
‫אין לך מושג למה אתה באילינוי?‬
‫או מה עשית לפני כן?‬
‫יש לך מחשבות מתי תמשיך בדרכך?‬
‫מה? את יודעת, כמו כן עלה בדעתי,‬
‫שהוא בכלל לא הציע שנתקשר למשטרה או לרופא או משהו.‬
‫מעניין מדוע.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה, מגדה. זה נראה מעדן.‬
‫"ג'לניק'ס" קיים פה מאז ומעולם.‬
‫זכור לי שהוא נסגר רק פעם אחת.‬
‫הינה אולם הביליארד. הוא שייך לחבר של פרנקלין, רנדי.‬
‫היי, אולי הוא ייקח אותך לשם מתישהו.‬
‫אבל תיזהר, הוא תותח בביליארד.‬
‫שהוא לא יגרור אותך להימורים.‬
‫כן. יהיה ממש חבל לאבד את מטבעות הזהב שלך.‬
‫אתה מרגיש טוב שם מאחור?‬
‫- ג'וד? - אוי, בשם אלוהים!‬
‫אני חושבת שאכלת יותר מדי.‬
‫הוצאתי 60 דולרים על ארוחת הבוקר.‬
‫בזבזתי יום שלם על כתיבת אותו דוא"ל שב ושוב.‬
‫הוא לא סומך על מכותבים מוסתרים.‬
‫הוא כבר לא רוצה שנשלח דוא"ל קבוצתי?‬
‫רק כי ג'ף לחץ על "השב לכולם".‬
‫היי, דניס, אנחנו יורדות לאכול צוהריים. את מצטרפת?‬
‫לא, תודה. אני צריכה לסיים את אלה לקבוצה של מארק. זה נחוץ לו עד 13:00.‬
‫חומר מרשים. עבודה טובה.‬
‫תודה. הם אהבו את נכסי הייחוס להסדר החוב?‬
‫כולנו אהבנו. ראיתי שם גם כמה רעיונות חדשים.‬
‫- רעיונות שלך, אני מניח? - כן.‬
‫לא משהו חדשני מדי, אבל...‬
‫את נהנית פה, דניס?‬
‫כמובן. למה לא?‬
‫אנחנו מפתחים קבוצת מחקר פנימית חדשה.‬
‫ואני חושב שהם יוכלו להיעזר במישהי עם הדחף והכישרון שלך.‬
‫מה את אומרת?‬
‫מארק, נותרה לי עוד שנה לסיום התואר השני. אני לא...‬
‫נוכל לעבוד סביב הלו"ז שלך.‬
‫זה מחויבות לזמן משמעותי, אבל אני חושב שאת מוכנה לאתגר.‬
‫והתשלום יהיה טוב בהרבה ממה שאת מרוויחה כמתמחה.‬
‫- תהרהרי בזה. - טוב.‬
‫- תודיעי לנו עד סוף השבוע. - כן.‬
‫נרצה להקים את הקבוצה הזאת במהרה.‬
‫תודה.‬
‫ג'וד? שום דבר לא בוער.‬
‫אבל למקרה שאתה לא אוהב את הבגדים החדשים שלך, כיבסתי לך את הישנים.‬
‫תודה.‬
‫תודה שכיבסת לי את הבגדים.‬
‫אבל אני חושב שאני מעדיף את החדשים.‬
‫אני רואה.‬
‫בוא. תשב.‬
‫תשתה קצת ג'ינג'ר אייל.‬
‫בבקשה.‬
‫תירגע ותצפה במה שבא לך.‬
‫חוץ מבתוכניות בית המשפט המזויפות שאני שונאת.‬
‫זה בסדר. לא ממש צפיתי במשהו בילדות,‬
‫וזה היה קפדני מאוד.‬
‫אני מניח שהזיכרונות מתחילים לחזור.‬
‫זה נפלא.‬
‫רק בלי לחץ.‬
‫זה יקרה.‬
‫תמיד המלצתי עליו לתלמידים שלי.‬
‫הייתי בטוחה שהם יאהבו אותו.‬
‫יש בו הכול.‬
‫בריחה.‬
‫נקמה.‬
‫הונאה.‬
‫המכונית נקייה.‬
‫תנחשו מה מצאתי בחנייה.‬
‫חשבתי שאם את עושה עכשיו תרגילים,‬
‫אולי זה יהיה סוף-סוף שימושי.‬
‫תוכלי להשתמש בזה בזמן הצפייה בטלוויזיה.‬
‫זה נפלא, מותק. תודה.‬
‫מה שניכם עושים?‬
‫איירין, תוכלי לבוא איתי רגע למטבח?‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫שעת סיפור? ג'ינג'ר אייל?‬
‫מה קורה פה? הוא גבר מבוגר.‬
‫פרנקלין, הסכמת שהוא יישאר.‬
‫זה לא אומר שצריך לכרכר סביבו.‬
‫את לא אימא שלו.‬
‫בבקשה תגידי לי שאת לא מאמינה לשיכחון שלו.‬
‫הוא מפחד! פשוט תנסה להיות נחמד.‬
‫ג'וד.‬
‫אשתי חושבת שאנחנו צריכים להכיר זה את זה.‬
‫גיבוש בין גברים או משהו כזה.‬
‫- בא לך הורדות ידיים? - בחיי.‬
‫אפשר לשחק שחמט.‬
‫מעולה.‬
‫פרנקלין אוהב שחמט.‬
‫ביירון אלברמל למועצת העיר. כאן ביירון אלברמל.‬
‫שלום, מר אלברמל.‬
‫כאן לויד ממשרד רשם העירייה. יש לך דקה?‬
‫היי, לויד.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫אני מצטער. החבר'ה של "ג'ז פיצוץ" עושים חימום לקראת הערב, כנראה.‬
‫היי, האם זה... קשור לתיאום העימות?‬
‫לא.‬
‫לא, זה לא.‬
‫קיבלתי תלונה מהימנה שזייפת חתימות‬
‫בבקשת הזכאות שלך להיבחר.‬
‫מה?‬
‫זה מגוחך.‬
‫זה...‬
‫לכל הרוחות!‬
‫מי אמר את זה?‬
‫זה היה פרנקלין יורק?‬
‫זה הוא, נכון?‬
‫למה פרנקלין יורק?‬
‫אנחנו חשים שאין צורך להפוך את זה לעניין משפטי.‬
‫משפטי. טוב.‬
‫אם תשעה את מסע הבחירות שלך, אני חושב שנוכל לסגור את העניין.‬
‫את חושבת שתוכלי לדבר עם מישהו לגבי הטלוויזיה שלי?‬
‫הצבע עדיין משובש.‬
‫הייתי קונה טלוויזיה חדשה בעצמי,‬
‫לולא העברתי את כל הקצבה שלי‬
‫לאחיין שלי, חדל האישים, מדי חודש.‬
‫הוא בא הנה עם התינוק במחשבה שהוא יכול להתחנף אליי.‬
‫והוא מצליח, לעזאזל.‬
‫אתה יחיד במינך, רוי.‬
‫את לא צריכה להגיד לי.‬
‫את, מצד שני, אחת מיני רבות.‬
‫את יודעת, כואבת לי הזרוע.‬
‫עשית את זה נכון?‬
‫די בטוח.‬
‫דיברנו על זה בעבר.‬
‫מזכרות יקרות נעלמו.‬
‫ומה אמרת?‬
‫"הם היו מבולבלים".‬
‫האשמת את המטופלים.‬
‫עכשיו את צריכה להסביר את עצמך.‬
‫בבקשה אל תפטרי אותי.‬
‫אסטרטגיה ישנה פה.‬
‫לא ראיתי אותה מאז סבא שלי.‬
‫תניח לו, פרנקלין.‬
‫עכשיו הוא מפלס לעצמו דרך.‬
‫בוא נראה את האלתור שלך.‬
‫למענך, אני מקווה שהוא טוב יותר משיחות החולין שלך.‬
‫אני מתרכז.‬
‫לא מספיק, כך נראה. אני סבור שזה שחמט בשני מהלכים.‬
‫משחק טוב.‬
‫ניצחת אותי.‬
‫אני צריך לנסוע למחסן העצים לקנות אספקה.‬
‫אולי תצטרף, ארדה בך קצת.‬
‫בטח. כן, בסדר.‬
‫יופי. גם אני אבוא.‬
‫רצית שנכיר זה את זה, נכון?‬
‫את תישארי פה ותמשיכי לתרגל את הרגליים.‬
‫בוא, ג'וד.‬
‫אולי תשב מלפנים שלא תחטוף בחילה.‬
‫- היי. - היי.‬
‫תן לי מסלול רחוק מהילדים.‬
‫ארבעה משחקים?‬
‫עדיף חמישה.‬
‫כמו כן, תזכרו להגיש את המצגות שלכם ביום שישי עד 17:00.‬
‫אני לא רוצה דוא"ל ברגע האחרון, טוב?‬
‫רק אלך לסידור זריז. תישאר פה. אל תיגע בכלום.‬
‫היי, מר יורק. אתה שוב צריך עודף למדחנים?‬
‫לא היום, קת'י. אני רק עושה משהו בשביל איירין.‬
‫זה בטח משהו מיוחד.‬
‫מאיות זה בסדר?‬
‫כן, בטח.‬
‫- תודה. - שיהיה יום טוב.‬
‫גם לך.‬
‫אתה מבין בעץ, ג'וד?‬
‫לא, אני לא.‬
‫הייתי נגר.‬
‫זה היה המקצוע שלי במשך 50 שנים.‬
‫היה פה פעם בחור אחר, ריצ'רד, שעסק באותו מקצוע.‬
‫ויום אחד הוא בא אליי בריצה, כולו נרגש.‬
‫הוא פסע הלוך ושוב, דיבר על חבר של חבר‬
‫שסיפר לו על בחור בהודו,‬
‫שהיה לו מטע של עצי טיק בורמזים...‬
‫זה עץ נדיר.‬
‫והוא מוכר במחירים מדהימים.‬
‫ריצ'רד רצה שאצטרף אליו לקניית המטע כולו.‬
‫אפשר לשנע אותו הנה, להשתמש בחלק, למכור את השאר.‬
‫לחלוק ברווחים על בקבוק ויסקי איכותי.‬
‫נשמע די טוב, נכון?‬
‫אז עשית את זה?‬
‫לא עשיתי, ג'וד.‬
‫לא עשיתי.‬
‫כי זה נשמע טוב מדי מכדי להיות אמיתי.‬
‫ריצ'רד פשט את הרגל.‬
‫העצים לא היו קיימים.‬
‫אלה 5,000 דולרים.‬
‫אתה נוכל טוב.‬
‫ניהלת הונאה מוצלחת.‬
‫אין צורך לעשות בלגן.‬
‫כל הקטע של השיכחון היה מעט מוגזם, אבל...‬
‫אלוהים יודע שעבדת על איירין.‬
‫בדיעבד,‬
‫חבל שסיפרתי לך על מייקל.‬
‫זאת הייתה טעות שלי.‬
‫לא אתן לה להיפגע שוב.‬
‫קח את הכסף.‬
‫לך לדרכך.‬
‫אל תחזור.‬
‫אתה יודע, אני לא מעוניין בדבר.‬
‫אני לא אדם רע.‬
‫לא אקח את הכסף שלך.‬
‫תגיד לאיירין שברחתי?‬
‫כנראה.‬
‫רק תגיד לה שאמרתי תודה.‬
‫ג'וד!‬
‫חכה.‬
‫הוא חבר של סבא אפי?‬
‫בערך.‬
‫הוא ישב איתו בכלא?‬
‫הוא נראה כאילו ישב בכלא.‬
‫הוא לא יישאר, נכון?‬
‫לא.‬
‫יופי.‬
‫היי, טוני!‬
‫סבתא, את בבית?‬
‫דניס!‬
‫מה את עושה פה?‬
‫עכשיו כשאני פה, אני קולטת שכנראה הייתי צריכה להתקשר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. רק התגעגעתי אליכם.‬
‫סבא פה?‬
‫לא, הוא יצא לסידורים.‬
‫כמובן.‬
‫אלך להכין לנו קפה. תה. או מה שאת רוצה.‬
‫פרנקלין סיפר לי על מה דיברתם, על מכירת הבית ומעבר.‬
‫חבל שהוא אמר משהו.‬
‫אני מצטערת. חרגתי ממקומי.‬
‫את לא צריכה להתנצל.‬
‫- יש משהו שאני צריכה לספר לך... - היי, מי זה?‬
‫"גבריאל".‬
‫הייתה מכירת ספרים משומשים במרכז הקהילתי,‬
‫והתמונה הזאת הייתה בפנים.‬
‫הינה סבא שלך.‬
‫דניס, אל תופתעי.‬
‫להיות מופתעת ממה?‬
‫היי, דניס.‬
‫היי, סבא.‬
‫רגע. מי הוא?‬
‫זאת ההפתעה.‬
‫העסקנו מטפל.‬
‫ג'וד, תכיר את הנכדה שלנו, דניס.‬
‫בגללך העסקנו את ג'וד.‬
‫הקשבנו למה שאמרת.‬
‫מצאתם מישהו ביומיים.‬
‫היה משהו בדברייך.‬
‫היינו זקוקים פה לעזרה.‬
‫וג'וד הופיע.‬
‫זה גורלי.‬
‫יש לך הכשרה בזה? אתה מוסמך בכלל?‬
‫מובן שכן.‬
‫גדלתי במשפחה גדולה.‬
‫כך שביליתי זמן רב בטיפול במבוגרים ממני.‬
‫אז לא אכפת לך להסיע שני זקנים כל הזמן.‬
‫אני לא נוהג.‬
‫פרנקלין אוהב לנהוג ממילא.‬
‫דניס, חשבנו שתשמחי.‬
‫עכשיו לא תצטרכי לדאוג לנו.‬
‫יש לנו גלידה עם... כדורי אבקת חלב...‬
‫- מה קורה? - מה הכוונה?‬
‫מי הבחור הזה?‬
‫סתם מטפל.‬
‫בבקשה אל תגיד לי שנתת לו 5,000 דולרים מקדמה.‬
‫עוד לא שילמנו לו שום דבר.‬
‫רק רגע. את בודקת אותנו? מניין לך?‬
‫אתה אמרת לי להפעיל התראות מהבנק‬
‫בטלפון, כשגנבו את הזהות שלך.‬
‫נכון. לא, זה לא משהו כזה.‬
‫את בסדר, נסיכה? את נראית טיפה מותשת.‬
‫אני רק דואגת לכם.‬
‫אנחנו בסדר. רצית שנשיג עזרה, אז השגנו.‬
‫כן, אבל אתה סומך עליו?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫מה הוא יעשה, יגנוב לנו תרופה נגד עצירות?‬
‫טוב, דניס, כדאי שתצאי לדרך.‬
‫לא תרצי לנהוג את כל הדרך מאוחר כל כך.‬
‫עכשיו? חשבתי שאוכל להישאר.‬
‫מובן שהיינו מציעים.‬
‫אבל החדרים למעלה מבולגנים.‬
‫ומשום שג'וד בחדר האורחים, אני לא...‬
‫הוא גר פה?‬
‫לתקופת ניסיון.‬
‫טוב.‬
‫שיהיה.‬
‫אתם מבוגרים. זה לא ממקומי,‬
‫ויש לי הרבה עבודה להשלים מחר.‬
‫אז היה נחמד לראות את שניכם.‬
‫אלווה אותך לדלת.‬
‫ביי, מותק.‬
‫היי, אני פה כדי לעזור.‬
‫זהו זה.‬
‫אם את לחוצה, את יכולה לקפוץ לביקור מתי שתרצי.‬
‫רצוי שלא תשקר לי, גבר.‬
‫יש לי כבר מספיק עניינים.‬
‫אני לא. אני מבטיח.‬
‫טוב.‬
‫הם עקשנים, במיוחד סבתא.‬
‫פרנקלין עדין בתוך תוכו, אבל הוא היה קצת...‬
‫פשוט תפקח עליו עין,‬
‫תכבה את הגז, ובלי טיולים בשעת לילה מאוחרת.‬
‫הבנת?‬
‫- הלו? - קייטי?‬
‫- דניס? - כן, זו אני.‬
‫- התחת שלך חייג אליי? - לא. התכוונתי להתקשר.‬
‫אה, טוב.‬
‫- עברו יובלות. - כן, אני יודעת שזה נשמע מוזר,‬
‫אבל את עדיין גרה בפארנסוורת'?‬
‫הוא יצור מוזר.‬
‫תניח לו, מותק.‬
‫- הוא עוזר. - כן.‬
‫חשבתי לי‬
‫על מה שאמרת, וצדקת.‬
‫אפסיק להתייחס אליו כמו לאסיר.‬
‫תודה, פרנקלין.‬
‫אני יודעת שגם הוא יודה לך.‬
‫היי, הינה רעיון.‬
‫בואי נלך להביט בכוכבים.‬
‫מתי?‬
‫הערב?‬
‫- כן. - עכשיו?‬
‫למה לא? יהיה כיף.‬
‫אני לא יודעת, מותק.‬
‫היה לי יום ממש עמוס.‬
‫יש תחושה שלא היה לנו רגע לבד מאז שהוא הגיע.‬
‫סיימתי עם הכלים.‬
‫אוכל לעזור לנקות כאן?‬
‫תיכנס.‬
‫שב. עשית מספיק.‬
‫- את בסדר? - כן.‬
‫כואבות לי הרגליים.‬
‫יותר מדי דיווש, כנראה.‬
‫ישנה המשחה עם ה...‬
‫איבופרופן. אני חושב שהיא בחדר הרחצה בקומה התחתונה.‬
‫- אוכל... - אני אביא.‬
‫מה קרה לשולחן? חשבתי שזה היה במרפסת.‬
‫סתם עיצוב מחדש.‬
‫הוא נראה נחמד שם.‬
‫איך היה היום המלא הראשון שלך בפארנסוורת'?‬
‫קיוויתי שנהנית.‬
‫נהניתי. תודה.‬
‫למה את נחמדה אליי כל כך?‬
‫אני אדם נחמד.‬
‫וקל להיות נחמדים אליך, ג'וד.‬
‫אבל את לא מכירה אותי בכלל.‬
‫אני מניחה שלא.‬
‫עוד לא.‬
‫פרנקלין סיפר לי מה קרה לבן שלכם.‬
‫חשבתי שהוא עשוי לספר.‬
‫איך הוא היה?‬
‫הוא אהב שקט.‬
‫טבע.‬
‫הוא הכריח את פרנקלין לקחת אותו לצפות בציפורים.‬
‫הם נהנו מזה.‬
‫הוא היה רציני.‬
‫הוא היה...‬
‫הוא היה מתרגש כל כך מדברים‬
‫שהוא בקושי הצליח לבטא את זה במילים.‬
‫הוא היה מצחיק.‬
‫אבל הוא לא צחק הרבה.‬
‫הוא היה מתוק.‬
‫והוא היה מתסכל נורא.‬
‫אני מתגעגעת אליו.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה היה מזמן.‬
‫בקרוב, הוא לא יהיה איתנו יותר זמן מכפי שהיה פה.‬
‫אבל עדיין, לפעמים אני חושבת שאם אוכל‬
‫להפנות את הראש שלי טיפטיפונת,‬
‫אראה אותו.‬
‫ש...‬
‫הוא יחכה שם,‬
‫מחוץ לטווח הראייה.‬
‫האם ראית אותו, ג'וד?‬
‫האם ראית אותו?‬
‫לא ראיתי.‬
‫אני מניחה שלא.‬
‫כשהייתי צעיר יותר, אבא שלי...‬
‫הוא עזב אותנו.‬
‫גבריאל?‬
‫ראיתי את התמונה.‬
‫איירין, לא באתי הנה במקרה.‬
‫אני חושב...‬
‫אני חושב שאבא שלי בפארנסוורת'.‬
‫תעזרי לי למצוא אותו?‬
‫כמובן.‬
‫מובן שאעזור.‬
‫"דנטס, בינתיים, הלך לדרכו.‬
‫"כל צעד שעשה עינה את ליבו ברגש חדש,‬
‫"הזיכרונות הראשונים והכי יקרים שלו היו שם,‬
‫"לא עץ, לא רחוב שחלף‬
‫"נראו מלאים בזיכרונות יקרים ואהובים.‬
‫"במקום הזה, הרה מילדות מזכרות חביבות,‬
‫"ליבו פעם עד שכמעט התפקע,‬
‫"ברכיו שקשקו תחתיו, ראייתו התערפלה.‬
‫"אלמלא היה נאחז בעץ,‬
‫"בלתי נמנע שהיה נופל."‬
‫מה ל...‬
‫מה יש לנו פה?‬
‫- אימא? - כן?‬
‫מה הדבר הזה שהאיש דיבר עליו?‬
‫ההשכלה.‬
‫זה חלק מההשתייכות לקהילה שלנו.‬
‫טקס חניכה.‬
‫תהיה לנו מסיבה?‬
‫בערך.‬
‫מתי שלי תהיה?‬
‫חשבתי שאת לא מעוניינת.‬
‫אתמול אמרת שצריך לעזוב את כל זה.‬
‫איך אני אמורה להתעניין אם את אף פעם לא מספרת לי שום דבר?‬
‫קחי תיק. נצא לטיול.‬
‫טיול?‬
‫לאן נוסעים?‬
‫זו הפתעה...‬
‫למקום רחוק מכאן.‬
‫אימא?‬
‫יהיה קר?‬
‫קחי מעיל ליתר ביטחון.‬
‫- מוכנה? - כן.‬
‫בואי נלך.‬
‫אם יש שירות חדרים במלון, נוכל להזמין שרימפס?‬
‫לא ככה.‬
‫- אנחנו לא עוזבות? - כן.‬
‫אבל אנחנו לא נוסעות בטנדר.‬
‫אמרת שאת רוצה לדעת מה הסוד שלנו?‬
‫זה הסוד.‬
‫חשבתי שאני לא מוכנה.‬
‫תוכיחי לי שטעיתי.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫תסתכלי לאן את הולכת.‬
‫מה כל זה?‬
‫חכי פה.‬
‫טוב.‬
‫תחשבי שזו מעלית...‬
‫רק שהיא לא זזה.‬
‫אנחנו אלו שזזות.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫זאת המעלית.‬
‫זה ייראה מוזר.‬
‫מה?‬
‫מה את עושה?‬
‫ככה בוחרים את היעד.‬
‫זה נראה כמו חלום.‬
‫כן.‬
‫כמו שתמיד אמרתי לך.‬
‫שאנחנו...‬
‫אנחנו מיוחדות...‬
‫אנחנו לא כמו אנשים אחרים.‬
‫אנחנו מבורכות.‬
‫לפני הרבה מאוד שנים...‬
‫המשפחה שלנו קיבלה...‬
‫אחריות מקודשת.‬
‫זו חובתנו...‬
‫לטפל ב...‬
‫משהו...‬
‫משהו מרהיב להדהים.‬
‫את עומדת לראות מדוע.‬
‫תיכנסי.‬
‫קדימה.‬
‫מה קורה עכשיו?‬
‫בואי.‬
‫אימא, אני לא יודעת אם אני רוצה להיות פה.‬
‫תני לי את ידך.‬
‫אל תפחדי.‬
‫את בסדר? כן?‬
‫אני ממש כאן.‬
‫מה קרה?‬
‫נסענו במעלית!‬
‫בואי.‬
‫מוכנה?‬
‫- יש לי בחילה, אימא. - תכף ההרגשה שלך תשתפר.‬
‫לאן זה מוביל?‬
‫את תראי.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫ניוארק.‬
‫ניוארק? איפה זה?‬
‫זה בארצות הברית.‬
‫ארצות הברית? לא ייתכן!‬
‫עכשיו את מבינה למה זה צריך להישמר בסוד?‬
‫איזה סוד!‬
‫וכמה זמן הוא נשמר?‬
‫בערך 300 שנים.‬
‫שלוש מאות שנים?‬
‫מהר, אנחנו מאחרות.‬
‫תזמון מושלם.‬
‫מי הוא?‬
‫מושלם. אני מכין ארוחת ערב. את אוהבת צלעות?‬
‫אל תדאגי.‬
‫הוא אחד מאיתנו.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬