‫פרנקלין!‬
‫אלוהים!‬
‫היי, תישארי שם, יקירתי.‬
‫אל... הינה, אעזור לך לקום.‬
‫- נפצעת? - שם.‬
‫מה עשית פה בחוץ?‬
‫- מה? - יש מישהו במחסן.‬
‫- ב... - כן, כן.‬
‫היי, שם למטה!‬
‫תעלה עכשיו!‬
‫יש לי נשק!‬
‫אני לא משחק!‬
‫קום!‬
‫אתה בסדר?‬
‫היי.‬
‫- מאיפה מגיע הדם? - אני לא יודע.‬
‫- צריך להביא משהו כדי לנקות אותו. - אני אביא. שבי!‬
‫אולי הוא סתם נרקומן שחיפש מקום לישון.‬
‫פרנקלין, הוא היה בצד השני.‬
‫מה? לא, לא מצאתי אותו שם.‬
‫- שתית הרבה... - אני יודעת מה ראיתי!‬
‫- זה פשוט בלתי אפשרי. - הוא פה, נכון?‬
‫אנחנו לא יודעים מי הוא או איך הוא ירד לשם.‬
‫הוא עלול להיות מסוכן.‬
‫בחייך, תראה אותו. הוא לא מסוגל לעמוד.‬
‫הוא שוכב פה מכוסה בדם של מישהו אחר.‬
‫- מניין אתה יודע? - כי אני לא מוצא פצע.‬
‫לא. אל תפתח.‬
‫זו בטח המשטרה. אני התקשרתי אליהם.‬
‫אלוהים, פרנקלין. למה עשית את זה?‬
‫- רק אמרתי שראיתי מישהו... - ואם הם ירדו לשם?‬
‫איירין, מה אנחנו אמורים לעשות?‬
‫צריך להגיד להם שזאת אי הבנה.‬
‫- היי. - שלום, טומי.‬
‫אנחנו בסדר גמור.‬
‫אני לא מאמין ששלחו את המפקד לזה.‬
‫הייתי בדרך מיל כששמעתי את הקריאה.‬
‫איפה האיש?‬
‫האיש ברח ברגע שניגשתי אליו.‬
‫- לאיזה כיוון הוא ברח? - צפונית.‬
‫צפונית?‬
‫כדאי שאבוא לבדוק בבית, ליתר ביטחון.‬
‫למה? אף אחד לא פרץ פנימה.‬
‫- ליתר ביטחון, שלא נצטער. נכון? - כן.‬
‫אחריכם.‬
‫עבר המון זמן מאז שהייתי פה. זה נראה אותו דבר.‬
‫טוב, אנחנו לא חובבי שינויים, תומאס.‬
‫ההורים שלי לא מפסיקים לעבור ממקום למקום. הם בפלורידה עכשיו.‬
‫כן?‬
‫בחיי...‬
‫צפיתי לראשונה בסרט מוגבל לצפייה בחדר הזה עם מייק.‬
‫"הערפל".‬
‫הפחיד אותי פחד מוות.‬
‫מה שלום דניס בימינו?‬
‫שלומה טוב. היא לומדת לתואר שני.‬
‫- בת 22. - באמת?‬
‫היא בת 24, פרנקלין.‬
‫הזמן טס, מה?‬
‫היא הייתה כזו גאונה, הילדה הזאת.‬
‫ברור לי שמייק היה...‬
‫ברור לי שהוא היה גאה מאוד.‬
‫בדקת פה מאחור?‬
‫בדקתי, כן. אין אף אחד במחסן ולא חסר שום דבר.‬
‫תומאס, אני יכולה לדבר איתך בפרטיות, בבקשה?‬
‫כן, בואי.‬
‫קורה פה משהו?‬
‫פשוט...‬
‫פרנקלין לא כמו תמיד לאחרונה.‬
‫הוא מבולבל.‬
‫והוא מתחיל לדמיין דברים.‬
‫הבטתי מבעד לחלון כשהוא הביט.‬
‫לא היה שם אף אחד.‬
‫אני ממש מצטערת שבזבזנו את זמנך.‬
‫אין צורך להתנצל.‬
‫אני שמח שאף אחד לא מתגנב פה, אבל...‬
‫אלוהים, מצער אותי לשמוע את זה על מר יורק.‬
‫פרנקלין, אודיע לך אם נמצא את האיש, טוב?‬
‫תודה שבאת, טום.‬
‫תמיד.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫אמרתי לו שאני לא מוכנה שמישהו ייכנס לחדר של מייקל.‬
‫אפילו הוא.‬
‫שמי הלילה‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, ישנונית.‬
‫הפרווה של מרמלדה פראית, נכון?‬
‫הגיע הזמן לתספורת.‬
‫היא שונאת שמספרים אותה.‬
‫כמובן, אבל היא אוהבת את הממתק בסיום.‬
‫אפשר בלי זה היום, אימא?‬
‫אני אאחר.‬
‫אל תדאגי, יש מספיק זמן.‬
‫בוקר טוב, ארגנטינה...‬
‫טוב.‬
‫בסופ"ש הזה צריך לגזוז.‬
‫נדחה את הביקור בקולנוע לפעם אחרת.‬
‫את צוחקת?‬
‫אמרתי לך שהיה צריך לעשות את זה בסופ"ש שעבר.‬
‫משהו מפריע לך?‬
‫קרה משהו?‬
‫את תמיד דוחה דברים לרגע האחרון.‬
‫טוני, אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫שלום, טוני.‬
‫שלום, מטיאס, מה שלומך?‬
‫מה את מציירת?‬
‫שום דבר. סתם שטויות.‬
‫אם אלה שטויות, למה לבזבז על זה זמן? את כל הזמן מציירת.‬
‫תניח לה. היא לא רוצה להראות לך.‬
‫שיהיה.‬
‫אל תשימי לב אליו.‬
‫היי, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫כן.‬
‫הכול.‬
‫תטעמי.‬
‫- חסר מלח. - כן?‬
‫את רוצה לעשות פה שיעורים?‬
‫לא.‬
‫אני צריכה להגיש מחר עבודה, אז אישאר בחדר שלי.‬
‫טוב. אז בהצלחה.‬
‫- לילה טוב. - לילה טוב.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני יודע שאמרת שזה רחוק, אבל זה מרחק רציני...‬
‫אימא שלך יודעת שיצאת מאוחר כל כך, טוני?‬
‫תשתוק, מניאק.‬
‫נאסוף אותך בעוד שעה, מאהב.‬
‫לא הייתי בטוחה שתבוא.‬
‫אז כאן את גרה. מגניב.‬
‫די. זה מספיק קרוב.‬
‫תראי את המקום הזה.‬
‫אני יודעת שזה מוזר.‬
‫אבל המשפחה שלי גרה פה כבר מאות שנים.‬
‫אימי מסרבת לעזוב. טוב, ראית את זה.‬
‫מה זה?‬
‫שום דבר. מטיאס...‬
‫לכל הרוחות.‬
‫למי יש כנסייה בחצר האחורית?‬
‫אתה מוכן להפסיק, בבקשה?‬
‫בבקשה, תני לי לראות.‬
‫אתה לא רוצה לשבת איתי?‬
‫בטח.‬
‫טוני...‬
‫אני צריך לומר לך...‬
‫אני עושה את זה לא נכון?‬
‫זה...‬
‫היה אתגר.‬
‫אתגר?‬
‫החבר'ה אמרו שייתנו לי 4,000 פזטות אם איכנס.‬
‫את יודעת, לבית הרדוף.‬
‫אני מצטער.‬
‫מה?‬
‫כולם שמעו את הסיפורים על סבא שלך.‬
‫כאן הוא עסק בענייני הכת שלו?‬
‫חשבתי שאתה מחבב אותי...‬
‫היי...‬
‫אנחנו יכולים לחלוק בכסף.‬
‫- מה אתם עושים פה? - שום דבר!‬
‫החוצה! עוף מכאן. מייד!‬
‫ואת! לכי לחדר שלך!‬
‫את הורסת לי את החיים!‬
‫זה תרמיל גב ישן.‬
‫אפשר למצוא כאלה בכל חנות עודפים מהצבא.‬
‫אמרתי לך, האיש פשוט... נווד.‬
‫לא היו עליו תעודה מזהה או ארנק.‬
‫הרוזן ממונטה כריסטו‬
‫הוא שוטט בחוץ.‬
‫הוא ראה את הבית והמחסן וחשב, "תראו, הינה מקום לישון בו".‬
‫הוא פשוט נתקל בו במקרה. זהו זה.‬
‫- מה זה? - אני לא יודעת.‬
‫זה נשמע מבטיח.‬
‫הוא בטח גנב את אלה.‬
‫נראה שהוא שדד מוזאון.‬
‫בחייך, פרנקלין.‬
‫- זה לא משוגע יותר מהמחשבה שלך. - באמת?‬
‫- מה המחשבה שלי? - אמרת שמצאת אותו שם,‬
‫אבל איירין, ראית מה קרה עם העכברים.‬
‫אילו הוא היה שם בלי חליפת חלל או משהו...‬
‫אני לא יודע, בעיניי, הוא לא אדם, הוא חוצן כלשהו...‬
‫אלוהים. בחייך.‬
‫אתה לא כשיר לקום מהמיטה.‬
‫בוא. תחזור בחזרה. פשוט...‬
‫הוא רועד כמו עלה נידף ברוח.‬
‫הוא קודח.‬
‫צריך להזמין אמבולנס.‬
‫איך נסביר את זה?‬
‫איך נסביר אדם מת אצלנו בבית?‬
‫פרנקלין.‬
‫אני מצטער, איירין, אבל יש גבול. צריך לעשות משהו.‬
‫- תראי אותו. - אלוהים.‬
‫בשנה שעברה, כשחליתי הייתי בדיוק במצב הזה.‬
‫ד"ר מריס אמרה שזה נגיף, והיא רשמה...‬
‫מה זה היה?‬
‫אלוהים, מה היא רשמה?‬
‫- טמיפלו. - טמיפלו!‬
‫- את רואה? אני לא שוכח הכול. - זה היה טמיפלו.‬
‫טמיפלו.‬
‫אנחנו נרפא אותך.‬
‫- אני לא בטוח שאני מסוגל לעשות את זה. - תהיה בטוח בעצמך.‬
‫זה רק שקר לבן קטן.‬
‫בנוסף, וורן תמיד בקופה.‬
‫- ואם הוא יתחיל לשאול שאלות? - הוא לא ישאל.‬
‫זו רק תרופה נגד שפעת לקשישה חולה.‬
‫בסדר. כן.‬
‫"לאשתי יש שפעת.‬
‫"אני צריך עוד מזה 'כי לאיירין יש שפעת'."‬
‫אני מאמינה בך, פרנקלין.‬
‫טוב, לפחות אחד מאיתנו.‬
‫אם יקרה משהו, תתקשרי אליי, טוב? אל תיכנסי לשם.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫הצביעו ביירון למועצת העיר‬
‫היי, חבר, אכפת לך אם...‬
‫- אדוני... - אין כסף.‬
‫אני לא זקוק לכסף.‬
‫שמי ביירון אלבמרל, אני מתמודד למועצה.‬
‫- ברכות. - אני צריך את חתימתך‬
‫כדי להציג מועמדות.‬
‫אני רואה פוטנציאל לשינוי בפארנסוורת', טוב?‬
‫אני יכול לחולל את השינוי.‬
‫אתה נשמע יהיר טיפה. איזו מפלגה אמרת?‬
‫אני עצמאי גאה. אני לא משויך למפלגה.‬
‫זה טיפשי.‬
‫תספר את הזקן שלך.‬
‫באמת?‬
‫- פרנקלין! היי, אפשר לקבל... - לא עכשיו.‬
‫- ...חתימה שלך. אני... - לא עכשיו.‬
‫פשוט קיוויתי...‬
‫טוב.‬
‫אדוני, אפשר לעזור לך?‬
‫אדוני?‬
‫כן, וורן פה?‬
‫לא. אני הוגו. וורן יצא לגמלאות באריזונה. איך לעזור לך?‬
‫זה... לאיירין יש...‬
‫וורן היה יודע. זה...‬
‫היא במצב קשה... היא קודחת מחום ו...‬
‫מה יש לך בכיס, אדוני?‬
‫כן. זה טמיפלו.‬
‫ד"ר מריס. בוא נצלצל אליה.‬
‫לא הצלחנו להשיג אותה. ספק אם תוכל...‬
‫היי, כאן הוגו. אני צריך אישור למרשם.‬
‫כן. טמיפלו לאיירין יורק.‬
‫בטח.‬
‫הוא כאן עכשיו.‬
‫ד"ר מריס רוצה לדבר איתך.‬
‫טוב.‬
‫היי, דוק. כן, אני מצטער, אני...‬
‫מה?‬
‫בספירת שלוש תגיד, "אתם בראש!" קדימה, תעשה את זה.‬
‫- רגע, מה זה אומר? - "אתם בראש".‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫לא אחתום אחרת, אז...‬
‫באמת?‬
‫בבקשה.‬
‫פשוט תחתום לי. קשה כל כך ל...‬
‫פרנקלין. היי.‬
‫- אני רק צריך... - לא עכשיו.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אני בסה"כ שכן ידידותי שלך.‬
‫אמרתי לא.‬
‫אבל למה?‬
‫זה לא אישי, ביירון. אני פשוט...‬
‫לא מחבב אותך.‬
‫לעזאזל. הקשיש אכזר, מה?‬
‫פשוט תסתלק מכאן.‬
‫פרנקלין יורק‬
‫אנחנו משיגים לך תרופה. אבל בינתיים הבאתי לך משהו‬
‫שישפר את ההרגשה שלך.‬
‫הינה.‬
‫תן לי... קח רק לגימה.‬
‫אני יודעת שיש לזה טעם של מי שטיפת כלים, אבל...‬
‫אני מבטיחה שזה עובד.‬
‫קח עוד לגימה אחת.‬
‫בבקשה.‬
‫תשכב. רק תנוח.‬
‫כשהייתי קטנה,‬
‫סבתי ביטסי הכינה לי כזה.‬
‫היא קראה לזה "חליטה".‬
‫ושנאתי את זה.‬
‫אבל ביטסי צדקה.‬
‫זה באמת משפר את ההרגשה.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫הספר שלך אצלי. תרצה שאקרא לך?‬
‫בוא נראה.‬
‫"השחר, שלו דנטס חיכה בקוצר רוח רב‬
‫"בעיניים פקוחות, שוב הפציע.‬
‫"באור ראשון,‬
‫"דנטס חידש את החיפוש שלו.‬
‫"הוא שוב טיפס אל הפסגה הסלעית שהעפיל אליה ערב קודם לכן,‬
‫"ואימץ את עיניו כדי לקלוט כל מוזרות בנוף..."‬
‫טוני!‬
‫טוני...‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לקולנוע.‬
‫עם תרמיל גב?‬
‫תפסיקי לכעוס עליי.‬
‫אנחנו יכולות להתחיל מחדש?‬
‫אני יודעת שזה קשה. לחיות כמו שאנחנו חיות.‬
‫לבדנו, באמצע שומקום.‬
‫במיוחד בגילך.‬
‫זאת הקרבה... אני יודעת.‬
‫אבל... היי,‬
‫אלוהים שם לב.‬
‫לא מדובר באלוהים.‬
‫מדובר בזה שאין לי חברים.‬
‫בזה שאני צריכה לחיות בבית מטופש‬
‫ולטפל בכנסייה ישנה ומשעממת.‬
‫זה מה שאלוהים רוצה?‬
‫למה?‬
‫הבטחתי הבטחה.‬
‫כמו גם סבא שלך.‬
‫ואבא שלו, וכן הלאה.‬
‫עוד רבים.‬
‫אני לא יכולה ולא רוצה...‬
‫לחזור בי מההבטחה הזאת.‬
‫הבטחה לעשות מה?‬
‫אני לא הבטחתי.‬
‫אני לא רוצה להיות אסירה בבית הזה.‬
‫כשהייתי בגילך,‬
‫סבא אפי...‬
‫אמר לי משהו שלא הבנתי עד מאוחר יותר.‬
‫הוא אמר לי‬
‫שאין...‬
‫מתנה גדולה יותר בחיים מאשר ייעוד.‬
‫לכן הוא נשלח לכלא?‬
‫כי היה לו ייעוד?‬
‫לא היית צריכה להגיד את זה.‬
‫להיות קלדרון‬
‫משמע שנועדת למטרה נעלה יותר.‬
‫אני יודעת, אימא, אני יודעת.‬
‫מה זה אומר בכלל?‬
‫- כשתתבגרי תביני. - אני בת 15.‬
‫אבותינו בטח כבר היו נשואים בגיל הזה.‬
‫תספרי לי את האמת.‬
‫טוב, גמרתי עם הכללים.‬
‫כל בני המשפחה שלנו,‬
‫אנחנו שומרים על משהו מיוחד מאוד.‬
‫ואת תגלי ברגע המתאים.‬
‫זה רצון האל.‬
‫את נשמעת משוגעת, את יודעת?‬
‫בואי נלך.‬
‫חייבים ללכת!‬
‫איפה אני?‬
‫אתה בפארנסוורת', אילינוי.‬
‫אני איירין יורק, וזה הבית שלי.‬
‫אתה מוגן פה.‬
‫מה שמך?‬
‫ג'וד.‬
‫מהיכן אתה, ג'וד?‬
‫אני לא בטוח, למעשה.‬
‫אני זוכר שהלכתי. זה היה במקום קר.‬
‫היו הרים, ואז התחיל לרדת גשם.‬
‫ואז אני...‬
‫אני חושב שנפלתי.‬
‫הכול השחיר ואז מישהו סחב אותי.‬
‫זה היה בעלי, פרנקלין.‬
‫אתה יודע איך הגעת הנה?‬
‫לא, אני לא זוכר.‬
‫טוב, זה יחזור אליך.‬
‫זיכרונות לרוב חוזרים.‬
‫שיקגו כשעה מכאן.‬
‫היית שם אי פעם?‬
‫אני חושב שלא.‬
‫עשית את זה! אני גאה בך כל כך!‬
‫הכול בסדר גמור.‬
‫פרנקלין, זה ג'וד.‬
‫קח את זה. זה יעזור.‬
‫ג'וד סיפר לי שהוא...‬
‫היי. את בסדר?‬
‫כן. אני רק...‬
‫אני רק קצת מסוחררת.‬
‫יקירתי, את לבנה כמו סיד.‬
‫אכלת משהו היום?‬
‫אני... אני לא בטוחה.‬
‫בואי.‬
‫נכניס לך קצת אוכל.‬
‫סליחה על זה, ג'וד.‬
‫היי!‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫היישר מהדפוס!‬
‫הצביעו ביירון למועצת העיר‬
‫בעיצובה של ג'נין אלבמרל המוכשרת להדהים.‬
‫תראה את זה.‬
‫את מוכנה לראות אותם בכל העיר?‬
‫השגת את כל החתימות?‬
‫השגת אפילו חתימה מפרנקלין.‬
‫תראי.‬
‫רק עוד חתימה אחת ואני מועמד רשמי.‬
‫ההפוגה נועדה ליצור דרמה, או...‬
‫שיהיה לך בהצלחה!‬
‫כמו כן,‬
‫הייתה ניידת משטרה מחוץ לבית של יורק הבוקר.‬
‫באמת?‬
‫מה קרה?‬
‫התקשרתי אל גברת סיברט בהמשך הרחוב, והיא שמעה שמישהו שוטט.‬
‫אבל האיש לא נתפס.‬
‫יצאת היום די מוקדם.‬
‫כן. אספתי את השלטים.‬
‫בחייך.‬
‫ברור לך שזה לא אני, נכון?‬
‫אני לא איזה מציצן.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫טוב.‬
‫אוציא את שאר השלטים מהטנדר.‬
‫נגיד שאתם מנהלי השיווק בחברת פורצ'ן 500,‬
‫ובוקר אחד סמנכ"לית הכספים שלכם מציצה למשרד שלכם ואומרת,‬
‫"לא נעים לי להפיל את זה עליך,‬
‫"אבל נדרשים כמה קיצוצים רוחביים,‬
‫"וברבעון הבא נחתוך את התקציב שלך ב-20 אחוזים.‬
‫"אבל אנחנו עדיין צריכים שתמשיך לבנות מודעות למותג.‬
‫"אנחנו צריכים שתתחזק את קצב ההקלקות,‬
‫"אנחנו צריכים שתעשה את כל הדברים האלה‬
‫"ותשמור על ההכנסות הנוכחיות כמות שהן..."‬
‫היי.‬
‫"...אבל יעמדו לרשותך הרבה פחות משאבים."‬
‫מובן שהמחשבה הראשונה שלכם היא, "אוי, לעזאזל!‬
‫"זו בקשה בלתי אפשרית." האומנם?‬
‫לא התחלתי להירדם.‬
‫היית מנקרת בתוך שתי דקות, אני מבטיח לך.‬
‫הייתי ערה אתמול עד מאוחר. אתמול היה טיפה מתיש.‬
‫כן? הכול בסדר?‬
‫אני לא ממש רוצה להיכנס לזה.‬
‫נאלצתי לבקר את ההורים של אבא שלי.‬
‫- הם בסדר? - כן, הם בסדר גמור.‬
‫פשוט מזדקנים. אתה יודע.‬
‫כן. טוב.‬
‫כן, ההורים של אימא שלי, לפני כמה שנים מצבם נהיה ממש קשה.‬
‫אוי לא.‬
‫כן. סבתא שלי, בחג ההודיה...‬
‫טוב.‬
‫...היא השתינה במדיח הכלים.‬
‫- זה נשמע מצחיק, אבל זה היה נורא. - אלוהים, זה עצוב ממש.‬
‫כן. אבא שלך לא אמור...‬
‫לטפל בזה?‬
‫אבא שלי? טוב, הוא...‬
‫הוא ממש עסוק.‬
‫יש לו המון נסיעות עבודה, הוא לא מצליח להגיע אפילו לכאן.‬
‫- כן? מה הוא עושה? - הוא יועץ.‬
‫- באמת? כמו במקינזי? - לא.‬
‫לא משהו מפואר כזה. כן.‬
‫יש לו חברה משלו. הם מתמקדים בעיקר במלכ"ר.‬
‫נחמד.‬
‫- אתם קרובים? - כן. אנחנו שומרים על קשר.‬
‫אין הרבה צעירים שיזנחו הכול כדי לעזור לסבים שלהם.‬
‫כן.‬
‫טוב, אתה יודע, משפחה.‬
‫את צריכה לאכול, יקירתי.‬
‫- את לא אוכלת. - אני לא רעבה.‬
‫את לא תתחזקי מלשבת שם ולהסתכל על זה.‬
‫איירין, הבחור הזה הוא צרה, איך שלא תסובבי את זה.‬
‫אם הוא דובר אמת, אז בעיקרון חטפנו אותו,‬
‫והוא צריך עזרה של אנשי מקצוע, לא שלנו.‬
‫ואם הוא משקר, אז זה עוד יותר גרוע.‬
‫האם מפריע לך בכלל שההסבר הכי הגיוני לזה‬
‫הוא שהוא חוצן כלשהו?‬
‫הוא לא חוצן, פרנקלין.‬
‫טוב, כך או אחרת,‬
‫הוא צץ פה מכוסה בדם של מישהו אחר,‬
‫ואת פורשת בפניו שטיח אדום.‬
‫מכינה לו ספלי תה נחמדים ונותנת לו מצעים נקיים ו...‬
‫אנחנו צריכים לחשוב איך להיפטר ממנו.‬
‫זה מסוכן שהוא פה, במיוחד עכשיו.‬
‫ואת מוכנה בבקשה לאכול קצת מהכריך הארור?‬
‫מה הכוונה "במיוחד עכשיו"?‬
‫מתי התכוונת לספר לי מה אמרה ד"ר מריס?‬
‫כן. נתנו לי לדבר איתה בטלפון כשהייתי בבית המרקחת.‬
‫- מה היא סיפרה לך? - מספיק.‬
‫לא רציתי להדאיג אותך, פרנקלין.‬
‫אז פשוט התכוונת לא לעשות כלום?‬
‫לקוות לטוב?‬
‫אנחנו צריכים לטפל בך, לא בו.‬
‫אתה מטפל בי.‬
‫זה הטיפול בי.‬
‫ואולי...‬
‫אולי לזה חיכינו.‬
‫זה? איך את מסוגלת להגיד את זה?‬
‫אני צריכה לראות לאן כל זה מוביל, פרנקלין,‬
‫ואני רוצה אותך שם איתי.‬
‫אעשה כל מה שהרופאה תגיד לי.‬
‫התרגילים, הטיפולים.‬
‫אפילו אוכל.‬
‫תישארי בטנדר.‬
‫אני חמושה!‬
‫להרים ידיים. אני רצינית.‬
‫אני אירה בך.‬
‫עבר זמן.‬
‫תראי כמה היא גדולה כעת.‬
‫- את מכשירה אותה? - למה אתה פה?‬
‫את בסדר?‬
‫מי הוא?‬
‫כן, אני בסדר. תישארי שם.‬
‫זה טעים.‬
‫אבל חסר מלח.‬
‫תירגעי, סטלה. תשבי בבקשה.‬
‫אני שמח לראות שעוד יש לך אקדח.‬
‫את תזדקקי לו.‬
‫טוב, היה יום ארוך.‬
‫אני חושבת שכולנו זקוקים לשנת לילה ערבה.‬
‫יש פה אוכל בשבילך למקרה שתהיה רעב בלילה,‬
‫והשארתי לך פיג'מה נקייה.‬
‫וקח עוד אחד מאלה.‬
‫זה יעזור.‬
‫שיהיה לילה טוב, ג'וד.‬
‫נהיה למעלה אם תצטרך אותנו.‬
‫תודה, איירין.‬
‫תלכי את, יקירתי. אעלה בעוד רגע.‬
‫רק אשוחח עם ג'וד. שיחת גברים.‬
‫אתה מרגיש טוב יותר?‬
‫לדברי איירין אתה לא זוכר הרבה.‬
‫זו בטח תחושה לא נעימה.‬
‫אני לא יודע אם היא ציינה שכשמצאנו אותך בחצר האחורית‬
‫היית מכוסה בדם.‬
‫של מישהו אחר כנראה.‬
‫זכור לך משהו לגבי זה?‬
‫לא. אני לא זוכר שום דבר.‬
‫זה היה החדר של הבן שלנו.‬
‫מייקל.‬
‫הוא מת לפני קצת יותר מ-20 שנים.‬
‫הזמן לא מפיג את הכאב הזה.‬
‫ואיירין מעולם לא ממש...‬
‫היא אישה חכמה.‬
‫האדם הכי חכם שפגשתי, ייתכן.‬
‫אבל היא עקשנית.‬
‫תמיד חושבת שהיא יודעת טוב מכולם.‬
‫אבל אף אחד לא צודק תמיד.‬
‫פשוט אומר את זה, ג'וד. אני לא סומך עליך.‬
‫ואני בהחלט לא רוצה אותך פה.‬
‫אבל איירין משוכנעת שאתה מיוחד.‬
‫היא צריכה שתהיה מיוחד.‬
‫אז למענה אתן לך להישאר. לזמן קצר.‬
‫אבל אם תעשה אי פעם משהו שיסכן אותה אפילו במעט...‬
‫אתה תתחרט על זה.‬
‫את זה אתה מסוגל לזכור?‬
‫כן.‬
‫אז בסדר.‬
‫שיחה טובה.‬
‫לילה טוב...‬
‫פרנקלין.‬
‫טוב, אני גרה פה.‬
‫תודה על ארוחת הערב.‬
‫כן, כמובן. תמיד.‬
‫היי, אם את עוד לא רוצה ללכת הביתה,‬
‫אני גר ממש מעבר לפינה.‬
‫אני מכין תה קמומיל קטלני.‬
‫- קליף, אני צריכה לומר לך משהו. - את יוצאת עם מישהו.‬
‫לא.‬
‫- כל הדברים על המשפחה שלי מקודם... - כן?‬
‫...על אבא שלי ועל הקרבה בינינו,‬
‫זה היה שקר.‬
‫אבא שלי...‬
‫הוא התאבד כשהייתי בת חמש.‬
‫קשה לי לדבר על זה.‬
‫- דניס, אני ממש מצטער... - כדאי שאלך.‬
‫- שלום לך. - שלום לך.‬
‫- מה אתה עושה? - לאן הלך המזדיין הקטן?‬
‫- אתה מקלל יותר מדי. - אז מה?‬
‫אתה מקלל כל כך הרבה שגם אני התחלתי‬
‫ובסוף אני מנבלת את הפה מול התלמידים, אז תפסיק.‬
‫- לאן הלך הממזר הקטן? - לא משנה. זה עוד יותר גרוע.‬
‫מר גרות' אמר לי שהוא מעולם לא ראה מישהו שלמד נגרות מהר כל כך.‬
‫אבל הוא לא מעלה את השכר שלי.‬
‫מה?‬
‫פרנקלין, אני בהיריון.‬
‫אני... הלכתי לרופא בשבוע שעבר.‬
‫הוא התקשר מקודם עם התוצאות.‬
‫תשכחי מהארונית הדפוקה.‬
‫נהיה הורים!‬
‫תיזהר!‬
‫אתה רואה? לכן צריך להיזהר!‬
‫פרנקלין‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות: דניאלה מגדל‬