‎MUT
‎Eu ți-am trimis mesajele.
‎Te pot ajuta s-o vezi.
‎Îmi dai un prosop?
‎„Nu vă faceți griji”.
‎A venit.
‎Ce vrea, s-o omoare, sau ce?
‎APEL DE LA NOA
‎Noa e fiica mea.
‎Am adoptat-o la scurt timp după ce...
‎Sergio, știu că vrei s-o vezi,
‎dar trebuie să știu ce vrei de la ea.
‎Sunt psihiatru ‎și am fost asistenta mamei tale.
‎M-ai mai văzut. Am fost la tine acasă, ‎deși nu-ți amintești, poate.
‎La reconstituire...
‎Nu te cred.
‎E adevărat.
‎Cum pot să știu asta?
‎Ea e.
‎Sau nu.
‎Sau nu!
‎Lasă s-o sun, să-ți zică ea.
‎Noa, telefonul tău!
‎N-ai putut sta ‎până la finalul concertului?
‎- Cum e Noa? ‎- Furioasă, la ce te aștepți?
‎Vreau să vorbesc cu ea.
‎Dacă voiai să vorbești cu ea, ‎nu trebuia să te grăbești la muncă.
‎Nu sunt la muncă.
‎Ana.
‎Te rog! Ce se întâmplă?
‎Beñat,
‎dacă s-ar putea altfel, ‎aș face-o, crede-mă.
‎- E singura soluție. ‎- Unde ești?
‎Vreau ca Noa să-și vadă fratele.
‎Ești cu el acum?
‎Puteam să nu spun nimic și să-i dau ‎adresa școlii, sau pe a noastră.
‎Și s-ar fi întâlnit fără să știi.
‎Dar prefer să știi
‎și să fii de acord.
‎Noa nu se va vedea ‎cu Sergio niciodată. Mă auzi?
‎Să o lăsăm să decidă.
‎Ești nebună.
‎Beñat, te rog! ‎Nu ți-aș cere-o dacă nu ar fi important.
‎- Ce faci cu telefonul meu? ‎- Poftim, e mama ta.
‎Alo?
‎Noa, sunt cu fratele tău. ‎Sergio vrea să te vadă.
‎Sergio?
‎Ce faci?
‎Au închis.
‎Ce faci?
‎Te apăr. Cum ar trebui să facă mama ta.
‎Să facem ceva! ‎A scăpat de sub control.
‎Știu, la naiba! Văd asta.
‎Dar trebuie să ne gândim ce vom face.
‎Și Cabrera mă sperie.
‎E nebună.
‎Avem noroc.
‎Tocmai am ridicat ‎cadavrul pedagogului lui Sergio.
‎De aici, din seră.
‎Băiatul va primi premiul întâi.
‎Dar el a fost?
‎Contează?
‎Brățara era lângă el. E de ajuns
‎cât să-l închidă.
‎Cabrera,
‎e timpul s-o închidem pe psihiatra aia.
‎Cum?
‎Suntem plătiți bine să răspundem ‎cu imaginație la asemenea întrebări.
‎Gata, s-a terminat spectacolul. ‎Îl vom aresta pe Sergio Ciscar.
‎- E suspectat de uciderea lui Natanael. ‎- Dar Ana e cu el.
‎Dacă dă buzna poliția, ‎poate reacționează violent.
‎Și-a căutat-o.
‎Băiatul vrea să discute cu sora lui.
‎Când o va face, ‎Ana ar trebui să poată pleca.
‎Permite-mi să încerc!
‎Oamenii mei sunt pe drum. ‎Treaba ta ce faci până atunci.
‎Bine. Frumos din partea ta.
‎L-a închis.
‎Să așteptăm și...
‎Încerc din nou.
‎Tatăl ei are nevoie de timp să accepte.
‎Am avut mai mult timp să mă pregătesc ‎să reintri în viața fiicei mele
‎Cum adică?
‎Ți-am studiat cazul.
‎Știu aproape totul despre tine.
‎- Dă-mi telefonul! ‎- Nu!
‎- Dă-mi-l! ‎- Nu, la naiba!
‎Spune-i soției mele să ne lase în pace. ‎M-ai auzit?
‎Nu sunt cu ea, Beñat.
‎- E adevărat că e cu Sergio? ‎- Da, dar e calm.
‎Vrea să vorbească cu sora lui. ‎Te rog, permite-le!
‎Și tu?
‎- Nu se gândește nimeni la Noa? ‎- Vreau să plec.
‎- Nu știi ce spui. ‎- De ce nu mă lași?
‎Fiindcă mi-e frică.
‎Mie nu.
‎Calmează-te!
‎Sergio, calmează-te!
‎Gura!
‎Nu-mi spune să mă calmez!
‎O să te omor.
‎Te omor, târfă nebună.
‎Știu ce ți-a spus mama ta.
‎Să-ți controleze impulsurile agresive.
‎De unde știi?
‎Știu și gata.
‎Și că a testat un medicament ‎experimental pe tine.
‎Te sun mai încolo.
‎Cred că a fost greu
‎să te simți urmărit non-stop.
‎Să știi că-ți va analiza fiecare mișcare,
‎fiecare cuvânt,
‎tăcerile.
‎O să-ți arăt ceva.
‎Te-a observat de aici.
‎- E Noa. ‎- Nu.
‎Da, e Noa. Stai.
‎Sergio, stai!
‎E Noa.
‎Nu m-am purtat frumos cu tine. ‎Vreau să-ți explic...
‎Era un clip cu mine, făcând sex. Credeam...
‎Cară-te!
‎Dacă nu ne grăbim, îi ucide pe amândoi.
‎E nebună.
‎Ce se întâmplă? Unde ești? ‎Bine, grăbește-te!
‎- Lasă-mă să-ți explic! ‎- Marta, mai bine pleci.
‎Ce faci aici?
‎De unde o cunoști?
‎- E psihiatru. ‎- Nu.
‎Te-a spionat în tot acest timp.
‎- Taci! ‎- Casa ți-e plină de camere.
‎Taci!
‎Nu, Sergio! Sunt mama lui Noa.
‎Ești o mincinoasă!
‎Uite una!
‎Uite!
‎- Ce face? ‎- Nu se poate...
‎Nu.
‎Vezi? Sergio!
‎- Ticăloșilor... ‎- Nu.
‎La naiba!
‎Futu-i!
‎Cred că mai sunt. ‎În camera ta, sunt sigur.
‎Nu.
‎E o cameră lângă oglindă.
‎A găsit camera din bufniță.
‎Pa!
‎Grozav.
‎Și în baie.
‎Sergio!
‎Acolo. Se vedea dușul.
‎Și în sufragerie.
‎Rămânem fără ele.
‎Uite una acolo.
‎Când lucrezi cu copii...
‎A scăpat de sub control. ‎Avem nevoie de echipa specială.
‎Vom izola zona. ‎Zi-le să trimită lunetiștii.
‎Nu-mi pasă că trebuie ‎s-o trezești pe secretară.
‎Am nevoie acum.
‎Bine.
‎Lunetiști?
‎Câinii morți nu mușcă.
‎Te-am ajutat pentru că Ana era pierdută, ‎dar nici tu nu ești mai breaz.
‎- Dacă se întâmplă ceva rău... ‎- Ce?
‎Ce?
‎O să spun totul.
‎Nu vei face nimic. Știi de ce?
‎Pentru că ești un laș.
‎Doamne!
‎Te pot vedea și pe balcon.
‎Sergio, oprește-te, te rog!
‎Stai!
‎N-o asculta, îi manipulează pe toți.
‎Să nu îndrăznești să o atingi!
‎Ce faci aici?
‎M-ai urmărit?
‎Nu era nevoie. Știam că vei fi aici.
‎Să-ți intre în cap, am terminat-o cu tine!
‎Marta, te rog!
‎Lasă-ne în pace!
‎Crezi că eu am chemat-o?
‎Nu-mi pasă dacă moare!
‎Marta.
‎Sergio, vreau doar să te ajut.
‎Vrei să mă ajuți?
‎Vrei să ajuți?
‎Mă ascultați, da? Vă zic o singură dată!
‎Aduceți-o aici pe Noa, sau o omor!
‎O omor!
‎Trebuie să facem ceva.
‎E dezlănțuit. Nu știu ce să fac.
‎Nu, Sergio!
‎Sergio.
‎Nu face asta!
‎Gândește-te la Noa!
‎Nu o pierde iar!
‎Marta!
‎Du-te!
‎Scuze că e târziu, dar am informații.
‎Cabrera a mituit un anchetator ‎să spargă hard disk-urile
‎și să distrugă ‎tot ce implică laboratoarele.
‎Anchetatorul ar fi dispus ‎să discute cu mine?
‎O face chiar acum.
‎Și am dovezi.
‎Mă ocup eu.
‎Stai!
‎Mulțumesc.
‎Te doare?
‎Marta.
‎Amândoi am făcut ce nu trebuia.
‎Sigur m-am purtat ca un ticălos.
‎Dar...
‎Dar te iubesc.
‎Te iubesc, la naiba!
‎Să uităm ultimele zile ‎și să o luăm de la capăt!
‎Marta...
‎Noa nu vine, nu?
‎Nu știu.
‎Nu răspund la telefon.
‎Nici ea, nici soțul meu.
‎De ce nu pleci și tu?
‎Pentru că n-am unde să merg.
‎- De ce ai rănit-o pe Blanca? ‎- Da, deschid ușa.
‎O admirai mult pe mama, nu?
‎Da.
‎M-a tratat mai bine decât mama.
‎Bună!
‎Ai fost mai norocoasă decât mine.
‎Mulțumesc că ați venit.
‎Nu ești singura care a insistat.
‎Sergio e aici?
‎Nu.
‎Dar îl poți vedea.
‎Sergio,
‎trebuie să te înțeleg.
‎Nu pot altfel.
‎De ce ai făcut-o?
‎Mama începuse s-o trateze pe Noa.
‎Și n-am suportat.
‎Putea să facă ce voia cu mine, ‎dar nu cu ea.
‎Noa era singurul lucru bun ‎pe care îl aveam.
‎I-am spus să se oprească, ‎dar nu m-a ascultat.
‎Apoi a venit tata.
‎Și i-am spus.
‎Și m-a crezut.
‎I-a cerut să nu-i mai dea tratamentul.
‎Ea a început să țipe și să-l insulte.
‎Tata s-a certat cu ea.
‎Măcar o dată.
‎Cearta a devenit mai violentă.
‎Până când tata a împins-o de pe balcon.
‎Nu-mi venea să cred.
‎Iar tata a spus: „Ce-am făcut?”
‎O iubea atât de mult.
‎Și știa că nu poate trăi fără ea.
‎Așa că a sărit.
‎Mă gândeam doar la Noa.
‎N-o puteam lăsa să le vadă cadavrele.
‎Am mers în camera ei, ‎până a venit poliția.
‎De ce nu le-ai spus ce mi-ai spus mie?
‎Nu m-ar fi crezut.
‎Mama era un savant faimos.
‎Eu eram un copil cu o reputație proastă.
‎În plus, eram minor.
‎Știam că aș fi ieșit repede.
‎Și aș fi putut-o găsi.
‎Doar de Noa îmi pasă.
‎Te înțeleg.
‎Sunt ca tine.
‎Nici eu nu m-am potrivit.
‎Mereu am fost diferită.
‎Și am fost considerată ciudată.
‎Există oameni
‎care nu-și dau seama că, ‎oricât ai fi de diferit,
‎tot ești un om.
‎Eu niciodată...
‎Nu mi-am găsit niciodată locul.
‎Nici la școală,
‎nici în familie.
‎Am făcut ce trebuia.
‎M-am căsătorit,
‎am rămas însărcinată...
‎Dar am pierdut sarcina.
‎Nici atunci n-am simțit ce trebuia.
‎Sunt tare neliniștită.
‎Nu îți voi face rău.
‎Te iubesc.
‎Îmi pare rău.
‎Îmi pare tare rău.
‎Mama nu e bine.
‎A ales calea asta.
‎Trebuie să plec.
‎Nu, Noa.
‎Noa...
‎Sergio.
‎Sergio, ce ai spus nu e adevărat.
‎Bine, mamă. Îmi iau o carte și mă culc.
‎Bună, Sergio!
‎E târziu.
‎Și nu ți-ai luat medicamentele.
‎- Ți le pregătesc. ‎- Nu!
‎Nu te mai las să mă otrăvești!
‎Am vorbit despre asta. ‎Nu poți întrerupe tratamentul.
‎Nici să-l iei când vrei. ‎Trebuie rigurozitate.
‎- Nu m-ai auzit? ‎- Te-am auzit perfect.
‎Crezi că te ascult dacă țipi?
‎Da!
‎Când te porți așa, o sperii pe Noa.
‎Deci să te las să mă torturezi?
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Ce s-a întâmplat? Sergio!
‎Javier, te rog, du-te cu Noa!
‎Iar?
‎Din nou, scumpo. Știi că se împacă.
‎Mă duc la culcare.
‎În regulă.
‎Azi nu le iei. Mâine reducem doza.
‎M-am săturat! Mă auzi?
‎Dă-mi aia!
‎Vezi ce se întâmplă când nu le iei?
‎Sergio, respiră!
‎Te rog, respiră!
‎Respiră!
‎Sergio, te rog!
‎Încearcă să te calmezi.
‎Nu!
‎Sergio, ascultă-mă!
‎Treci printr-un blocaj mental.
‎Lipsa medicamentelor ți-a provocat
‎un dezechilibru chimic ‎în cortexul prefrontal al creierului.
‎Asta îți provoacă furie
‎și impulsuri violente.
‎Te rog!
‎Amintește-ți!
‎Îi vei face la fel, nu?
‎Ce să-i fac?
‎Ai să-i dai medicamente ‎și ai s-o studiezi ca pe mine, nu?
‎Javier!
‎Repede!
‎Ajutor!
‎Nu!
‎Nu, Sergio, te rog!
‎Ce ai făcut?
‎Ce ai făcut, ticălosule?
‎Ce ai făcut?
‎Ți-ai ucis mama!
‎Ai ucis-o!
‎Eram acolo.
‎Noa.
‎Îmi dădea medicamente.
‎Voia să-ți facă la fel. ‎Ne făcea viața imposibilă.
‎Te-a tratat pentru că ‎erai scăpat de sub control.
‎Ne era frică de tine.
‎- Nu se poate, Noa. Nu e adevărat. ‎- Nu e adevărat că mama te-a abuzat.
‎Era serioasă și nu era foarte afectuoasă, ‎dar ne iubea. Și pe tine.
‎Și ai ucis-o.
‎De ce ai venit aici?
‎Nu sunt aici pentru tine.
‎Mamă, să mergem.
‎Va ajunge să-ți facă rău. Deja o face.
‎La naiba! Era și timpul!
‎Mamă, te rog!
‎Era și timpul.
‎Subcomisar Cabrera.
‎Vin cu voi.
‎Nu vii nicăieri.
‎Nu e decizia ta.
‎Nu, e decizia șefilor noștri.
‎Mi s-a ordonat să te arestez.
‎Știu cum stă treaba.
‎Noa!
‎Să mergem acasă.
‎Haide!
‎Ce face?
‎Sergio, nu...
‎Te rog!
‎Ana, unde te duci?
‎Ana, nu se poate!
‎Subtitrarea: Elena Irimia