‫- השתקן -‬
‫- נואה -‬
‫גרטה.‬
‫ראיתי שאת מחוברת. את יכולה לדבר?‬
‫כן, אני פה.‬
‫הוא לא הגיע לתחנה אתמול.‬
‫והוא לא הולך לחממה.‬
‫אם הוא ימשיך ככה, יאסרו אותו שוב.‬ ‫-הוא יחזיק מעמד. סרחיו הוא שורד.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כולם הפנו לו את הגב.‬
‫קאבררה אמר משהו?‬
‫לא שמעתי ממנו מאז אתמול.‬
‫אבל הוא בטח שמח.‬
‫הוא מחפש תירוץ לסיים עם הפרויקט הזה‬ ‫כבר המון זמן, וסרחיו נותן לו אותו על מגש.‬
‫אם הוא לא ימצא את נואה, לא יהיה לו אכפת‬ ‫אם לסיים את העונש שלו בפנים או בחוץ.‬
‫נראה לי שאוכל לעזור לו.‬
‫גרטה,‬
‫תדאגי שלא יקרה לו כלום עד שאחזור, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הכנתי קפה.‬
‫בסדר.‬
‫זו הייתה שיחה מהעבודה?‬ ‫-כן.‬
‫אמרתי להם שלא אגיע היום,‬ ‫שאני לוקחת יום חופש.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, חמודה.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫אבל אני אפצה אתכם.‬
‫מה דעתכם שנבריז מהעבודה ומבית הספר היום,‬
‫ונעשה משהו ביחד, שלושתנו?‬
‫אנחנו לא יכולים.‬
‫כן, אנחנו יכולים.‬
‫אני מתכוונת לעשות את זה. כלומר, כבר עשיתי.‬ ‫-לא, לנואה יש שיעור.‬
‫וקונצרט.‬
‫קונצרט?‬
‫אני קצת לחוצה, אבל אבא והמורה שלי התעקשו.‬
‫אבל זה מעולה.‬
‫אולי תישארי בבית ואעזור לך להתאמן?‬
‫גם אני לא יכול, אנה.‬ ‫יש לי פגישה עם המורה הפרטית של נואה.‬
‫טוב.‬
‫טוב, אין בעיה.‬
‫אם אי אפשר, אי אפשר.‬
‫אבל אפשר לאכול ארוחת בוקר ביחד.‬
‫ואז ללכת לבית הספר.‬
‫סרחיו.‬
‫סרחיו, אני יודע שאתה שם.‬
‫דואר רשום.‬
‫הייתי צריך למצוא עבודה אחרת.‬ ‫האזור משעמם נורא כשאתה לא יוצא.‬
‫גם אם לא תפתח את זה, קיבלת הודעה.‬
‫אזהרה אחרונה.‬
‫אם תפשל שוב, אתה יודע מה יקרה.‬
‫תחזור למרכז.‬
‫זה מובן?‬
‫כן.‬
‫הפעם הבאה שאצלצל בפעמון שלך‬ ‫תהיה כדי לעצור אותך.‬
‫מה הבעיה שלו?‬
‫זה נראה רע. אבדוק את המדדים שלו.‬
‫שיט.‬
‫כן, מי זה?‬
‫מה נראה לך שאתה עושה?‬
‫את העבודה שלי. זה מפריע לך?‬
‫אתה מטריד את סרחיו. וכשדוחקים אותו לפינה,‬ ‫הוא יכול להיות מסוכן.‬
‫אם הוא יהיה אלים,‬ ‫זה יהיה רע יותר עבורו. לחוקים צריך לציית.‬
‫והבטחות צריך לקיים.‬
‫או שאת מתחרטת על מה שסיכמנו אתמול?‬
‫אני עומדת במילה שלי.‬ ‫-תשאירי לבוסית שלך את הרעיונות המטורפים.‬
‫חברות תרופות מרושעות וסרחיו הקדוש המעונה.‬
‫כשכל זה ייגמר, וישלחו את הד"ר הביתה,‬
‫התפקיד שלה יעבור להכי חכמה, את יודעת.‬
‫סרחיו הוא פושע, לא שורד.‬
‫זה לא אותו דבר.‬
‫הדופק שלו בשמיים.‬ ‫-מה?‬
‫המצלמה שלך.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אני אעקוב אחריו.‬ ‫-לא, מיקל. הוא ראה את הפנים שלך,‬
‫אסור שהוא יראה אותך שוב.‬ ‫-אל תדאגי, אשמור מרחק.‬
‫אולי האיום של קאבררה עבד, והוא הולך לחממה.‬
‫גרטה...‬
‫מיקל, לא.‬
‫- אורביטרטה -‬
‫הוא לא לוקח אוטובוס.‬
‫כן, אני רואה אותו.‬
‫לאן הוא הולך?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני חושבת שזה הוא.‬
‫הנה הוא.‬
‫הוא בדרך לרכבת תחתית. הוא יברח לנו.‬
‫נעקוב אחריו במצלמות רחוב כשיצא.‬
‫תתקשרי לקאבררה לפחות.‬ ‫-לא.‬
‫אנה השאירה אותי אחראית כשהיא לא פה.‬ ‫אנחנו לא מתקשרים לקאבררה.‬
‫ממש נהדר.‬
‫תיכנסי.‬
‫בזהירות.‬
‫אל תפקחי עיניים.‬
‫עכשיו חכי פה.‬
‫בלי להציץ.‬
‫עכשיו?‬
‫בסדר, עכשיו.‬
‫ואו!‬
‫ממש מגניב!‬
‫זו לא דירת 60 מ"ר טיפוסית‬ ‫שאנחנו מקבלים במשרד, נכון?‬
‫הבעלים הוא צייר ממשפחה טובה.‬
‫נמאס לו מחיי האמנות‬
‫והוא עובר לגור בבקתה עם בריכה.‬
‫מה דעתך?‬
‫היא מאוד מתאימה לך, נכון? מאוד בוהמיינית.‬
‫חוץ מהציור,‬
‫הכול מעולה.‬
‫מה הבעיה עם הציור?‬
‫ככה יותר טוב, לא? ישר יותר.‬
‫הוא נוראי.‬
‫אבל כן, זה ישר מאוד.‬
‫אם אהבת אותה, היא יכולה להיות שלנו.‬
‫מה?‬
‫מה הכוונה?‬ ‫-אני לא רוצה ללחוץ עלייך.‬
‫אני רק מבקש ממך שתחשבי על זה.‬
‫זאת אומרת, הדירה הזאת מעולה.‬ ‫היא מוארת, היא באזור טוב...‬
‫מרתה, חוץ מזה, הצייר נואש להיפטר ממנה.‬
‫אתה נשמע כמו איש מכירות.‬
‫תקשיבי, אם זה בקשר לציור,‬
‫אני אוותר עליו בשבילך.‬
‫אמנות עכשווית יכולה ללכת לעזאזל.‬
‫אני הולכת עכשיו, טוב?‬
‫למה היא ממהרת?‬ ‫-היא לא ממהרת.‬
‫היא מובכת להיראות עם ההורים שלה.‬
‫לך זה לא היה קורה?‬
‫לא יודעת.‬
‫בוקר טוב.‬
‫חכה לי.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫היי, לואיס. מה שלומך?‬
‫היי, בנייאט, מה נשמע?‬ ‫-טוב.‬
‫רוצים לבוא איתנו לארוחת בוקר?‬ ‫-אנחנו לא יכולים, יש לנו פגישה עם אדורנה.‬
‫בקשר לקונצרט? חבל שלא נוכל להיות שם.‬
‫באמת?‬
‫ספר לנו על זה.‬ ‫-בטח, אספר.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫- מתקשר לגרטה -‬
‫בנייאט, מה שלומך?‬ ‫-היי, אדורנה. טוב מאוד.‬
‫מה שלום נואה?‬
‫היא לחוצה.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. כל הלילה היא התאמנה ולמדה...‬
‫מסכנה.‬ ‫-כן.‬
‫ילך לה מעולה.‬ ‫-את חושבת?‬
‫שניכנס אלייך עכשיו?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫סליחה, המשרד שלי תמיד מבולגן.‬
‫טוב...‬ ‫-אני אעזור לך.‬
‫תודה. אני לא יודעת‬ ‫מאיפה מגיעים כל המסמכים האלה, באמת.‬
‫טוב, מעולה שיכולת לבוא היום.‬
‫כן, הצלחתי לברוח.‬
‫כן, בנייאט אמר לי שאת תמיד עסוקה מאוד.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הוא גם אמר לי שאת פסיכיאטרית.‬
‫למדתי פסיכולוגיה.‬
‫טוב, באנו לדבר על נואה. מה איתה?‬
‫טוב. מצבה טוב.‬
‫טוב, הביצועים שלה הידרדרו קצת.‬
‫ממתי?‬
‫טוב, זה כבר נמשך ככה זמן מה.‬
‫דעתה מוסחת, היא איבדה ביטחון...‬
‫טוב, אדורנה, תגידי לה בעצמך.‬
‫נואה תלמידה מבריקה, והיא גם משתתפת יפה,‬
‫אבל... אני לא יודעת, היא לא עצמה לאחרונה.‬
‫היה קשה לבנייאט ולי‬ ‫לשכנע אותה לנגן בקונצרט, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-ומוזיקה זו התשוקה שלה.‬
‫למה היא לא עצמה?‬
‫בנייאט ואני חושבים‬ ‫שזה קשור לשחרור של סרחיו.‬
‫היא סיפרה לי שלפני שהיא גרה איתכם,‬ ‫משפחת סיסקאר אימצה אותה.‬
‫נואה סיפרה לחברותיה לכיתה.‬
‫הן נערות, זה נורמלי.‬ ‫חברים הם הדבר הכי חשוב.‬
‫דיברתי עם בנייאט,‬
‫ואנחנו חושבים ששיחות עם הפסיכולוג‬ ‫של בית הספר יעזרו לנואה.‬
‫הוא מקצועי מאוד, והוא יוכל לעזור לה ל...‬
‫סליחה.‬
‫מי את שתקבעי שהוא מוסמך לעזור לבת שלי?‬
‫אנה, אדורנה רק רוצה‬ ‫שנואה תעבור את התקופה הקשה הזו.‬
‫במשך הרבה זמן, בנייאט ואני...‬
‫מזדיינים.‬
‫מה?‬ ‫-נכון?‬
‫"אדורנה אומרת..." "בנייאט רוצה..."‬ ‫אני לא יודעת, כזו היכרות...‬
‫את מדברת ככה עם כל ההורים?‬
‫אנה, תשתקי.‬ ‫-לא.‬
‫טוב,‬
‫אני חושבת שכדאי שנשאיר את זה לפעם אחרת.‬
‫נכון?‬ ‫-כן, גם אני חושבת.‬
‫אנה, חכי.‬
‫אנה!‬
‫-אל תיגע בי!‬
‫מה זה היה?‬ ‫-אתה יודע מצוין.‬
‫אין לי מושג!‬
‫את צריכה לבקש סליחה מאדורנה וממני.‬
‫תגיד לי שאין ביניכם כלום.‬
‫יש משהו.‬
‫הבת שלנו, נואה. זה מה שיש.‬
‫הדבר היחיד שחשוב לי.‬
‫אני אתנצל בשמך.‬
‫בנייאט!‬
‫אני מצטערת.‬
‫- טוען‬ ‫שיחות של נואה -‬
‫- השיחות של נואה‬ ‫אבא -‬
‫- היא שוב פישלה, נכון? -‬
‫- מקליד... -‬
‫- זה בסדר. תתמקדי בקונצרט הערב. -‬
‫- היא תבוא? -‬
‫- אני לא יודע, אני חושב שכן. -‬
‫- אני אוהבת אותך, אתה הכי טוב שיש. -‬
‫- דחה/ענה -‬
‫למה לא ענית קודם?‬
‫אנה, סרחיו ברח מהבית הבוקר.‬ ‫-מה?‬
‫הוא נכנס לרכבת התחתית, איבדנו קליטה, ו...‬
‫מיקל רצה לעקוב אחריו, אבל לא נתתי לו.‬
‫בסדר, יופי. וקאבררה?‬
‫הוא לא הגיע.‬
‫טוב, אם הוא יגיע וישאל שאלות, תשקרי.‬ ‫אסור שהוא ידע מכלום.‬
‫אני לא יכולה לבוא כרגע.‬ ‫אהיה שם ברגע שאוכל.‬
‫בבקשה, אל תאבדו אותו.‬
‫אנה, עוד משהו.‬
‫אמרת משהו לקאבררה בקשר לחברות התרופות?‬
‫לא. לא סיפרתי לו כלום.‬
‫טוב, נראה לי שהוא יודע.‬
‫גרטה, אל תסמכי על קאבררה.‬
‫הוא לא שם כדי לעזור לנו.‬
‫אבוא ברגע שאוכל.‬ ‫מה שחשוב עכשיו זה סרחיו, טוב?‬
‫אני חייבת ללכת. מצטערת.‬
‫בסדר.‬
‫הוא בבית של סבא וסבתא שלו.‬
‫בוא נלך.‬
‫הגענו.‬
‫למרפסת.‬
‫כדאי לנצל את מזג האוויר הטוב. רגע אחד...‬
‫אתה מאוד חתיך היום, אדוני.‬
‫חכה לי כאן, אני כבר חוזרת.‬
‫סבא.‬
‫אתה זוכר אותי? אני סרחיו.‬
‫חיכיתי לך אתמול.‬
‫הזמנתי את המגרש כדי לשחק.‬
‫אבל כמו שאתה תמיד עושה מה שאתה רוצה,‬
‫פספסתי את המשחק.‬
‫כן.‬
‫לא יכולתי להגיע.‬
‫נואה לא אמרה לך?‬
‫איזו נואה?‬
‫הנכדה שלך.‬
‫אני כועס עליך.‬
‫לא באת אתמול.‬
‫וחיכיתי לך.‬
‫אפילו החשיך כבר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫שלום. באתי לראות את צ'מה.‬
‫הוא חבר טוב של המשפחה.‬ ‫אני מקווה שזה לא מפריע לך.‬
‫להפך, איש צעיר.‬ ‫האדון אוהב שאנשים מבקרים אותו, נכון?‬
‫הוא בדיוק סיפר לי כמה הוא מתגעגע לנואה.‬
‫הנכדה?‬
‫כבר מזמן היא לא הייתה פה.‬ ‫אבל היא מתקשרת אליו כל שבוע.‬
‫פאק, שוב.‬
‫מה אתה עושה פה, לעזאזל?‬ ‫לך מפה! לך, או שאתקשר למשטרה!‬
‫אדלה, תכניסי את אבא שלי, בבקשה.‬
‫אני רק רוצה לדבר עם נואה.‬ ‫-אמרתי לך.‬
‫אמרתי לך שאני לא יודעת כלום עליה.‬ ‫היא רק המיטה בושה על הבית הזה,‬
‫בגללך.‬
‫אני לא רוצה להטריד אותך, באמת.‬ ‫-לך, או שאזמין משטרה.‬
‫הם נתנו לי מספר למקרה שתבוא.‬
‫חכי.‬
‫יש לי הצעה.‬
‫אם תיתני לי את המספר של נואה,‬
‫אוותר על הירושה של סבא.‬
‫ואיך אדע שאתה לא משקר?‬
‫אני לא משקר. אף פעם.‬
‫אתה עושה דברים גרועים יותר.‬
‫תשיגי לי את המספר שלה...‬
‫ואני מבטיח שלא אטריד אתכם שוב.‬
‫והבית הזה יהיה שלך.‬
‫קדימה. הארוחה החגיגית היא קדושה,‬ ‫ולאכול אותה קרה יהיה חטא.‬
‫רציתי להביא קינוח טוב. רוצה לראות אותו?‬
‫לא, אני לא אוהב מתוק.‬
‫את זה אתה תאהב.‬
‫אחר כך. עכשיו לחלק החשוב: צדפות או סרטן?‬
‫אני מעדיף צדפות, אבל נראה לי שאוותר.‬ ‫-באמת?‬
‫טוב, אין דרך טובה יותר להעביר את הזמן.‬
‫כשאמרת לי שד"ר דוסואל נעלמה,‬
‫ושסרחיו לא הגיע לחתום בתחנת המשטרה,‬
‫נקטתי בפעולה.‬
‫עשיתי כמה שיחות.‬
‫העניין סודר.‬
‫המשוגע יחזור למרכז מחר,‬
‫והניסוי יבוטל לצמיתות.‬
‫ואומרים שהצדק עובד לאט...‬
‫אתה לא רוצה קצת מהסרטן?‬
‫לא. בוא נתחיל בקינוח.‬
‫גרטה, יד ימינה של דוסואל,‬ ‫כל כך נואשת לקבל את התפקיד שלה,‬
‫שהיא תעשה כל מה שנגיד.‬
‫וכמחווה לרצון טוב,‬
‫היא נתנה לי את הראיה היחידה‬ ‫שמקשרת את חברת התרופות לכל זה.‬
‫אנחנו קצת יותר אוהבים קינוחים עכשיו?‬
‫אל תפחדי.‬
‫את מכירה את הסיפור על יהודית?‬
‫גיבורה יהודייה מהברית הישנה.‬
‫היא הייתה...‬
‫חזקה. אישה חזקה מאוד.‬
‫כמוך.‬
‫היא הקריבה את עצמה ברגע הנכון‬
‫כדי לזכות בחופש שלה‬
‫ובחופש של עמה.‬
‫בהדרכתו של אלוהים,‬
‫יהודית הבינה‬
‫שעליה להיות אמיצה‬
‫ולהיכנס לחדר השינה‬
‫של הגנרל האשורי הנורא, הולופרנס.‬
‫שם,‬
‫היה עליה למלא את כל תשוקותיו.‬
‫זה לא חדר השינה של גנרל אשורי,‬
‫אבל המצב זהה לחלוטין.‬
‫במכונית הזו יש אדם שיוכל לשנות את עתידך,‬
‫ומן הסתם, את עתידנו.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫"אני לא מבינה."‬
‫במכונית נמצא מנהל השירותים הסוציאליים.‬
‫האדם היחיד שיכול לשנות‬
‫את התיק הזה שלך, שהוא מאוד...‬
‫מורכב.‬
‫את מתכוונת להתעלם מקריאתו של האל?‬
‫הקרבה אחת אחרונה, ותהיי...‬
‫המלכה של עתידך. לכי!‬
‫זה ממש לא הסגנון של אנקו.‬
‫הוא הרבה יותר קלאסי.‬
‫נראה שהוא יוצא מגדרו כדי לרצות אותך.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני צריכה לחשוב על זה.‬ ‫-ברור.‬
‫תקשיבי, אם הוא הסכים לדירה הזו, הוא רציני.‬
‫אבל כמובן שזו החלטה שלך.‬
‫אין לך מה להגיד, חואנמה?‬
‫מה אני אמור להגיד?‬
‫היא צריכה להחליט.‬
‫ברגע שאני מפעילה מכונה, מתחיל לרדת גשם.‬
‫זה רעיון גרוע לעבור לגור עם אנקו?‬
‫במצב הנוכחי, לדעתי זאת האפשרות הכי טובה.‬
‫המצב בסדר.‬
‫אם אתה מדבר על סרחיו, זה נגמר.‬
‫כאילו שזה מעולם לא קרה.‬
‫הלוואי.‬
‫אבל זה כן קרה.‬
‫ואפילו אם נשכח מסרחיו, אנשים...‬
‫אני אעזור לאימא שלך עם הכביסה.‬
‫בן זונה.‬
‫מה את עושה? גונבת מהבוסית?‬
‫כן. תפסת אותי.‬
‫אני קלפטומנית, כן.‬
‫סרחיו יצא מהבית, אבל אף אחד אחר עדיין לא.‬
‫זה היה מקרה החירום? ביקור משפחתי?‬
‫אולי.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה את באמת עושה כאן?‬
‫טוב...‬
‫לא באת בשביל הקונצרט או בשבילנו.‬
‫הפרויקט תקוע.‬
‫אני תקועה,‬
‫ואני רואה רק דרך אחת בה אוכל להתקדם.‬ ‫-אני לא מאמין, אנה.‬
‫הבטחת לא לערב אותה.‬
‫אתה לא מבין, גם סרחיו הוא קורבן.‬
‫מערכת היחסים שלו עם אימו גבלה בהתעללות.‬ ‫הוא זקוק לאיזון רגשי,‬
‫וזה, באופן בלתי נמנע, קשור בנואה.‬ ‫וזה אפילו יכול להיות חיובי עבורה.‬
‫אנחנו יכולים לדבר על זה איתה.‬ ‫ואם שניכם תסכימו...‬
‫מאז שהחלה האובססיה שלך איתו,‬ ‫ידעתי שזה יקרה.‬
‫אני לא אובססיבית.‬
‫לא, ברור.‬
‫את לא היחידה שמשקרת לעצמה.‬ ‫גם אני רציתי לחשוב שזה לא נכון.‬
‫נתתי לך לשכנע אותי‬ ‫שאנחנו חייבים לאמץ את נואה.‬
‫אתה מתחרט?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫נואה היא הדבר הטוב היחיד שקרה לנו לאחרונה.‬
‫לכן לא אתן לך להרוס את זה.‬
‫אני לא עומד בזה.‬
‫- אנשי קשר‬ ‫נואה -‬
‫אין פה הרבה מקום,‬ ‫אבל נראה לי שנוכל להכניס כאן אי.‬
‫לא יהיה תירוץ לא לבשל.‬
‫לבשל?‬
‫אתה נלחץ מהכנת כריך.‬
‫אז נזמין אוכל.‬
‫ואז נוכל לנצל את הזמן שלנו‬ ‫כדי לעשות דברים אחרים.‬
‫בואי.‬
‫אני חושב שהמיטה תיכנס שם.‬
‫והסלון מושלם לבילוי רגוע. ספה, סרט, שמיכה...‬
‫דרך אגב, לבניין יש גג משותף,‬
‫אבל אף אחד לא משתמש בו,‬ ‫אז זה יוכל להיות המקום שלנו.‬
‫שמשייה, מיטת שיזוף,‬
‫מקרר קטן...‬
‫את רוצה לראות?‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫שיט, השארתי את המפתחות במכונית.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫בסדר?‬
‫תחכי לי?‬
‫בסדר.‬
‫שנלך?‬
‫אתה בן זונה.‬
‫מה קרה?‬
‫צילמת אותנו עושים סקס‬ ‫כדי שאנשים יחשבו שזה סרחיו.‬
‫למה?‬
‫ואז אתה מעז להביא אותי לכאן.‬
‫הרסת לי את החיים.‬
‫מה שאני מבקשת ממך זה לא מתוך גחמה.‬ ‫חשבתי על זה הרבה.‬
‫וכמה חשבת על נואה? הא?‬
‫תודי, אכפת לך מנואה רק כי אכפת לך מסרחיו.‬
‫זה היה אכזרי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫כואב לי שאני צריך להגיד את זה.‬
‫אולי סרחיו הפך לאתגר אישי בשבילי.‬
‫וכן, מנקודת מבט מקצועית, הוא מלהיב אותי.‬
‫ומבחינה מינית?‬
‫העניין שלי הוא מדעי בלבד.‬
‫אני יודע שכתבת לו‬ ‫כשהוא היה במרכז לעבריינים צעירים,‬
‫והעמדת פנים שאת מעריצה. כריסטינה.‬
‫קראתי את המכתבים האלה, אנה.‬
‫הרגשות שהבעת שם היו הרגשות האמיתיים שלך.‬
‫אני נוסע עם נואה לבית החוף לכמה ימים.‬
‫יהיה לך מספיק זמן לסדר הכול‬ ‫ולהוציא את הדברים שלך מהבית.‬
‫אנה,‬
‫אני רוצה להתגרש.‬
‫אתה עוזב?‬
‫לאן תלך?‬ ‫-אברח עם אחותי.‬
‫רחוק.‬
‫לכן אני צריך להיפטר מזה.‬
‫ואת הוואן של נתנאל.‬
‫הוא לא ייתן לך.‬
‫הוא רוצה אותנו כאן כדי לשלוט בנו,‬
‫כדי להשתמש בנו.‬
‫נו, נו, נו!‬
‫אם היית אומר לי, הייתי מתלבש לכבוד המאורע.‬
‫שובו של הבן האובד.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫אני צריך את הוואן.‬
‫בטח. עוד משהו?‬
‫אנחנו שום דבר בהשוואה לברייה מיוחדת כמוך.‬
‫אתה יודע, חשבתי על זה,‬
‫ואתה עושה טעות גדולה.‬
‫כי אנחנו אלה שהופכים אותך למיוחד, סרחיו.‬
‫בלי הפחד שלנו, בלי הכבוד שלנו,‬
‫בלי ההערצה והטיפול שלנו,‬
‫אתה יודע מה אתה? אף אחד.‬
‫מה שתגיד.‬ ‫-לא, חכה! לאן אתה הולך?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫תירגע!‬
‫לפני שתלך, תן לי לספר לך סיפור.‬
‫הסיפור על המלאך הנופל, אחד האהובים עליי.‬
‫המלאך הנופל היה ברייה של אור, יצור מרהיב,‬
‫יפהפה, האהוב על אלוהינו.‬
‫אבל הגאווה והיהירות‬
‫גבו ממנו מחיר,‬
‫עד כדי כך‬
‫שהוא האמין‬
‫שהוא עליון על בוראו.‬
‫וזה היה משהו שהאל...‬
‫לא אהב בכלל.‬
‫הוא החליט לגרש אותו.‬
‫הוא לא היה יכול להרשות‬
‫שהמלאך האהוב עליו‬
‫יפיץ רוע בכל מקום אליו ילך!‬
‫ואתה יודע מה, סרחיו?‬
‫גם אני לא.‬ ‫-מוקד חירום, איך אפשר לעזור?‬
‫בת זונה!‬
‫כלבה מזדיינת!‬
‫בת זונה!‬
‫אתה המלאך הנופל.‬
‫לא.‬ ‫-סרחיו!‬
‫אם הורדת את זה, תופעל אזעקה.‬
‫עדיף שתלך.‬
‫מהר.‬
‫עדיף לעקור מהשורש את מה שפוגע באל.‬
‫המלאך הנופל...‬
‫סילביה.‬
‫המלאך הנופל...‬
‫- לידה מחדש באגודת ישו -‬
‫- נואה -‬
‫- נואה, זה סרחיו! אפשר להתקשר אלייך? -‬
‫- הודעה אחת‬ ‫נואה, זה סרחיו! אפשר להתקשר אלייך? -‬
‫- סרחיו -‬
‫- היי, סרחיו. יש לי משהו להגיד לך. -‬
‫- אפשר לקפוץ אליך הביתה לשנייה? -‬
‫- עובד חדש ב"סולץ' פארמה" -‬
‫סרחיו חזר הביתה.‬
‫אבל האזיק האלקטרוני אומר שהוא בחממה.‬
‫טוב, הוא בבית.‬
‫האזיק לא עליו. הוא מתכוון לברוח.‬
‫מה תעשה?‬ ‫-אתקשר לקאבררה.‬
‫מה היא עושה שם?‬
‫אני אנה.‬
‫אימא של נואה.‬
‫- השתקן -‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬