‫- השתקן -‬
‫דופק 160?‬
‫זה מוזר.‬
‫הוא לא מסוג האנשים‬ ‫שחוטפים התקף לב כי הם מאחרים לעבודה.‬
‫לאן הוא הולך?‬
‫מיקל, הוא שינה מיקום.‬
‫אין סיכוי. לאן הבחור הזה הולך?‬
‫הוא חוצה את מעבר איסוזאקי.‬
‫מיקל, עקוב אחריו.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫לאן הוא פאקינג הלך? לכל הרוחות!‬
‫אין סיכוי!‬
‫מיקל, הוא חוצה את השדרה.‬
‫פיליפ, תפעיל את המיקום של מיקל.‬
‫הוא נכנס לרחוב ארסיה.‬
‫הדופק שלו על 190, וממשיך לעלות.‬
‫אני ברחוב. איפה הוא?‬ ‫-בערך 15 מטר ממך.‬
‫דופק 205.‬
‫אני לא רואה אותו.‬
‫אתה חייב לראות אותו.‬
‫אני לא רואה אף אחד. בטוח שהדבר הזה עובד?‬ ‫-מיקל, הוא ממש מולך.‬
‫טוב. שיט, מה אני אמור לעשות?‬
‫מיקל, הוא ממש שם!‬
‫אין כאן אף אחד, לעזאזל!‬
‫לך משם!‬
‫היית ברכבת התחתית.‬
‫מיקל, אתה שומע אותנו?‬
‫פאק...‬
‫די לעקוב אחריי.‬
‫פאק.‬
‫אלוהים!‬
‫אני בסדר.‬
‫למה את חושבת שזאת הייתי אני?‬ ‫זה היה יכול להיות כל אחד מהאנשים שלך.‬
‫אני יודעת שזאת היית את.‬ ‫תגידי לי מה אמרת לו.‬
‫אני עייפה.‬
‫גם אני עייפה.‬
‫אנה, את לא מבינה‬ ‫שאת לא יכולה להתייחס אליי ככה?‬
‫אל תאשימי אותי.‬
‫אני לא זו שמתנהגת באי-רציונליות.‬
‫אני אסביר לך משהו.‬
‫מושקעים בדבר הזה חודשים של עבודה,‬ ‫הרבה אנשים והרבה כסף.‬
‫אם זה ייכשל בגלל מישהו, יהיו לכך השלכות.‬
‫אם אמרתי לסרחיו, זה מכיוון שריחמתי עליו.‬
‫אבל הוא לא יודע על המצלמות, על הדירה...‬
‫מה בדיוק אמרת לו?‬
‫שעוקבים אחריו מאז שהוא עזב את המרכז.‬
‫אני לא יודעת אם נוכל להמשיך במחקר.‬
‫עשית משהו חסר אחריות לחלוטין.‬
‫טוב, מספיק, בסדר?‬
‫אני היחידה שמסתכנת כאן.‬
‫אז אם הקרקס הזה יתחרבן, זה יותר טוב לי.‬
‫על בסיס מה שמרתה אמרה,‬ ‫המחקר נפגע, אבל לא בהכרח ירד לטמיון.‬
‫סרחיו יודע שעוקבים אחריו,‬ ‫אבל הוא חושב שזו המשטרה.‬
‫לעקוב אחריו ברכב עכשיו‬ ‫זה חסר תועלת, זה בטוח.‬
‫את באמת מתכוונת להמשיך?‬
‫יש לך רעיון יותר טוב?‬
‫לשים לזה סוף, לפני שמישהו ייפגע באמת.‬
‫אני יכול לכתוב את הממצאים בשבילך.‬ ‫עמוד אחד יספיק.‬
‫"סרחיו סיסקאר הוא פסיכופת, ותמיד יהיה."‬
‫אפשר לשלוח אותו למרכז,‬ ‫שיסיים לרצות את העונש. מה את חושבת?‬
‫כל עוד יש אפשרות‬ ‫לסיים את המחקר הזה בקפדנות, אני אמשיך.‬
‫יש לך משהו להוסיף, מיקל?‬
‫התחלנו ברגל שמאל.‬
‫מה הכוונה?‬
‫שכרו אותי כדי לברר‬ ‫אם השילוב מחדש של סרחיו בחברה אפשרי.‬
‫אבל בסוף זה נהיה קצת מוזר, אנה.‬
‫נראה שאנחנו מנסים להוכיח שהוא חף מפשע,‬
‫שסרחיו סיסקאר הוא קורבן.‬
‫הוא היה קטין כשכל זה קרה.‬ ‫ראית איך אימא שלו התייחסה אליו.‬
‫כן...‬ ‫-כן, כולנו ראינו את זה, אנה.‬
‫אבל אולי אף אחד לא לקח את זה אישית כמוך.‬ ‫אני לא יודעת.‬
‫כי העבודה שלי חשובה לי.‬ ‫-כמו לכולנו,‬
‫אבל זאת הסיבה שחשוב לשמור על ראש צלול,‬
‫ולראות את סרחיו סיסקאר כמה שהוא:‬
‫מושא מחקר, וזה הכול.‬
‫אז אני הבעיה, כן?‬
‫אני מכבדת את הדעות שלכם. באמת.‬
‫אבל אני חושבת שאתם טועים.‬
‫אני תכננתי את המחקר הזה,‬ ‫ואני לא צריכה שיזכירו לי מה מטרותיו.‬
‫נתונים חדשים הופיעו, ואסור לנו להתעלם מהם‬
‫הילד הזה, סרחיו סיסקאר פולו,‬ ‫היה קורבן לאלימות ביתית.‬
‫לא היו לו ברירות בחיים.‬ ‫החובה שלנו היא לעזור לו.‬
‫לא, החובה שלנו היא לחקור אותו.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫איבדנו את הקליטה.‬
‫בכל המצלמות?‬
‫נראה שיש כשל מערכתי.‬
‫אם אתה אחראי לזה...‬
‫אני נראה לך כמו האקר?‬ ‫אני לא יודע אפילו להתקין את הטלפון שלי.‬
‫אתה יודע שאתה יכול‬ ‫להתפלל ולעבוד באותו זמן?‬
‫המשטרה עוקבת אחריי. הם לא מניחים לי.‬
‫כן. טוב, זה נורמלי.‬
‫לא סיימת לרצות את העונש שלך.‬
‫זה נורמלי שהם רוצים לבדוק מה איתך לפעמים.‬
‫הם מרגלים אחריי 24 שעות ביממה.‬
‫מכונית עקבה אחריי היום‬ ‫בדרך לתחנת האוטובוס.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן.‬
‫זה היה אותו בחור‬
‫שעקב אחריי ברכבת התחתית‬ ‫ביום שיצאתי מהמרכז.‬
‫זה רע.‬
‫רע.‬
‫אין להם שום זכות לעשות לך את זה. שום זכות.‬
‫זה רע.‬
‫בוא הנה.‬
‫אלוהים שם אותך בידיים שלנו,‬
‫כדי שתיוולד כאן מחדש.‬
‫ואני לא אתן לשום דבר ולאף אחד‬
‫להפריע לעבודה שאלוהים נתן לי לבצע.‬
‫אתה חשוב לנו מאוד.‬
‫אני רק רוצה להיות ראוי בעיני האל.‬
‫כבר ביקשתי סליחה.‬
‫אני רוצה למצוא את נואה.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫ברור שאעזור לך.‬
‫אנחנו המשפחה החדשה שלך.‬
‫בסדר?‬
‫זה מגיע לך.‬
‫אני אטפל באופן אישי‬ ‫במה שסיפרת לי עכשיו, בסדר?‬
‫אל תדאג.‬
‫אין לך מושג‬
‫כמה דברים טובים הבאת עם הגעתך.‬
‫אתה זוכר את ארנצ'ה?‬
‫הנוסעת הנודדת שלנו.‬
‫מסתבר שהיא ראתה אותך בטלוויזיה,‬
‫והחליטה לתת לאלוהים הזדמנות שנייה.‬
‫נכון, ארנצ'ה?‬
‫יופי.‬
‫למען האמת, נגמר לי הכסף.‬
‫אבל באמת ראיתי אותך בטלוויזיה.‬
‫סרחיו, בוא נלך.‬
‫אפשר לעשות משהו, נכון?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫נראה אם נצליח להציל את הכוננים הקשיחים.‬
‫אפשר?‬
‫אנה?‬
‫תראי, אנה, אני בצד שלך, בסדר?‬
‫ברצינות.‬
‫אם יש אפשרות,‬ ‫אני חושבת שצריך לנסות להמשיך בפרויקט.‬
‫ואני חושבת שיש.‬
‫אם משהו פה ברור,‬ ‫זו העובדה שהחולשה של סרחיו היא אחותו.‬
‫אולי ננסה למצוא אותה?‬
‫אם נדבר איתה,‬ ‫אולי זה ייתן לנו רמז או רעיון לעבוד איתו.‬
‫לא.‬
‫תחשבי על זה.‬ ‫אם את באמת חושבת שסרחיו הוא קורבן...‬
‫גם היא קורבן. היא איבדה את הוריה ואת אחיה,‬
‫ולא אגרום לה לסבול שוב‬ ‫בכך שאאלץ אותה להתמודד עם הטראומה הזו.‬
‫זה היה רק רעיון.‬
‫מיקל.‬ ‫-כן, אנה. אני לא בדירה.‬
‫כן, אני יודעת. אל תדאג.‬ ‫אתה תחזור בקרוב, נכון?‬
‫כן. קרה משהו?‬
‫לא, הכול בסדר. אל תדאג.‬ ‫אני רק צריכה ללכת בגלל משהו אישי.‬
‫אחזור מאוחר יותר הערב.‬
‫אם יש בעיה, תתקשר אליי, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-מעולה.‬
‫נתראה אחר כך. ביי.‬
‫לדוקטור יש בעיות אישיות. מי היה מאמין?‬
‫זה כל מה שרצית להגיד לי?‬
‫היום אתן לך שתי סיבות לכך שאנחנו כאן.‬ ‫-באמת?‬
‫ראשית, אני אוהב לחגוג את הניצחונות שלי‬ ‫בשטיפה טובה של המכונית שלי.‬
‫תוכנית דלוקס.‬
‫אם בניצחון אתה מתכוון‬ ‫לזה שהצמדת מיקרופון לדוקטור,‬
‫זה לא נראה לי רציני.‬
‫יותר מניצחון, זה אמצעי בטיחות‬ ‫כדי שלא ניתפס שוב לא מוכנים.‬
‫המים, הסבון והווקס הם בגלל הסרטונים.‬
‫נפטרת מהם?‬
‫לצמיתות.‬ ‫-מעולה.‬
‫עכשיו כדאי שניסע לחגוג במקום נחמד,‬ ‫במקום כאן, במכון לשטיפת רכב.‬
‫אתה לא מתכוון לשאול מה הסיבה השנייה?‬
‫מה הסיבה השנייה?‬
‫אי אפשר להקליט כאן שיחה.‬
‫לא.‬
‫בחייך! אתה באמת חושב שאני...?‬
‫עיתונאים, שופטים, עורכי דין...‬
‫אל תבטח אפילו באימהות שלהם.‬ ‫-לא חשבתי שאתה...‬
‫כל כך מריר.‬
‫הסטודנטים האלה אדישים כמו קיר.‬ ‫אני לא יודע איך לעורר בהם מוטיבציה.‬
‫טוב, בזמני זה לא היה מאוד שונה.‬
‫אבל הייתי צעיר יותר.‬
‫אני צריכה לשאול אותך כמה שאלות‬ ‫על בלנקה פולו, כי הכרת אותה טוב.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫כן, אבל אתם הייתם חברים.‬
‫היית כמו בת בשבילה.‬ ‫היית חשובה מאוד לבלנקה.‬
‫היא התייחסה אליי טוב יותר מאימי.‬
‫לא קל לגדל בת מוכשרת.‬
‫גם לא קל להרגיש שלאימא שלך לא אכפת ממך,‬
‫ושהיא רק רוצה להתרברב בך מול חברים שלה.‬
‫את רוצה לחזור לטיפול?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר. מה את רוצה לדעת בקשר לבלנקה?‬
‫השגתי מימון‬
‫לחקירת התנהגותו של סרחיו סיסקאר‬ ‫במהלך תקופת המבחן שלו.‬
‫ידעת שבלנקה נתנה לו תרופות בניגוד לרצונו?‬
‫ראיתי סרטונים שאחותו צילמה.‬
‫כן, ידעתי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫בלנקה ביקשה ממני לשמור על חיסיון מוחלט.‬
‫סרחיו חכם מאוד, כמו שאת יודעת,‬
‫ומהר מאוד היא גילתה שהוא מוכשר,‬
‫אבל גם שיש לו בעיות של שליטה עצמית,‬
‫אפיזודות אלימות.‬
‫זו הפכה להיות האובססיה שלה.‬
‫היא התחילה לחקור אותו,‬ ‫ואפילו ניסתה טיפול תרופתי.‬
‫אילו תרופות?‬
‫בעלה ערך ניסויים בבית החולים.‬
‫הוא שיתף פעולה עם כמה חברות תרופות.‬
‫תדרכי עליהם, זה בסדר.‬
‫כשבלנקה מתה, רוקנתי את משרדה.‬
‫לא רציתי שאף אחד יראה אותה‬ ‫כמו שאת מתחילה לראות אותה.‬
‫הנה. הכול כאן.‬
‫לא, קחי את זה איתך.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬
‫אנה,‬
‫אימא שלך לא הצליחה‬ ‫להתמודד עם זה שאת מיוחדת.‬
‫גם בלנקה לא.‬
‫ממש מגניב!‬
‫לא, כי...‬ ‫-שיט.‬
‫בדיוק מה שהיינו צריכים...‬
‫מאז שהיא הייתה עם...‬
‫היי, סרחיו.‬
‫התקשרתי אלייך.‬
‫סליחה, הייתי עסוקה.‬
‫תקשיבי, האגודה תעזור לי למצוא את נואה.‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שאולי הם לא ייתנו לי להתקרב אליה.‬
‫אז אני צריך...‬
‫אני צריך שמישהו ייפגש איתה ויספר לה עליי.‬
‫אני?‬
‫את מכירה אותי, ואת מכירה את נואה.‬
‫מרתה?‬
‫טוב, אני אעזור לך.‬
‫מעולה. נואה תהיה בת 16 מחר.‬
‫חשבתי לקנות לה משהו. את רוצה לבוא?‬
‫עכשיו אני לא יכולה.‬
‫אבל נוכל להיפגש מחר בגשר,‬ ‫אחרי שתסיים בחממה.‬
‫טוב, ביי.‬
‫היי, אימא.‬
‫שלום. את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-פגשת מישהו?‬
‫מה הכוונה ב"מישהו"?‬
‫מתוקה, השכנים רק מחפשים מלחמה.‬
‫הם אמרו לך משהו?‬ ‫-לא, הם לא היו צריכים.‬
‫כשאני נכנסת לאנשהו, כולם בשקט.‬ ‫אפילו לא "בוקר טוב".‬
‫אני מבינה אותם, אבל אותך לא.‬
‫שוב...‬ ‫-כן, שוב.‬
‫חמודה, למה את ממשיכה להיפגש עם הבחור הזה?‬
‫ואתה? לדעתך כל זה בסדר?‬
‫חואנמה, לא נראה שאכפת לך ממשהו.‬
‫שלחו לי את זה עכשיו.‬
‫זאת מרתה?‬
‫- אא בנייאט -‬
‫- ד"ר בלנקה פולו -‬
‫- שבוע ראשון -‬
‫- הקלטה 01 מטרות -‬
‫הנבדק הוא ילד בן 15‬
‫שהפגין קשיים בשליטה על דחפיו.‬
‫בחודשים הקרובים אני מקווה להוכיח‬ ‫שבעזרת טיפול תרופתי מתאים,‬
‫האפיזודות התוקפניות האלה יתחילו להיעלם.‬
‫אמרת לי שאני יכול לצאת!‬
‫עכשיו אני אומרת שלא, ואני האחראית כאן.‬
‫אני שונא אותך!‬
‫קדימה, קח את זה.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫קדימה, זה יעשה לך טוב.‬
‫יופי.‬
‫היום עברו שבועיים מאז שהנבדק‬ ‫החל לקחת את סרום ה-A-23.‬
‫אובחנה ירידה באימפולסיביות,‬ ‫גם בבית הספר וגם בבית.‬
‫באינטראקציה שלו איתי,‬
‫רמת הקונפליקט ירדה ב-17 אחוז.‬
‫ואיתך?‬
‫כן, פחות או יותר. משהו כזה.‬
‫לא תיעדת את האפיזודות האלימות שלו?‬
‫לא.‬
‫למה?‬ ‫-כי הוא לא נבדק!‬
‫- יום ה', 14/1/16 -‬
‫הוא הבן שלנו.‬
‫וכשאני מגיע הביתה,‬ ‫אני לא רוצה להסתכל עליו דרך זכוכית,‬
‫כאילו זה גן חיות.‬
‫אבל, חבייר, זה לא מה שסיכמנו.‬ ‫לא נוכל לעזור לו ככה.‬
‫- יום ב', 2/8/16 -‬
‫מאיפה היא צילמה את התמונות האלה?‬
‫אנדר,‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬
‫טוב, אני לא יודע. זמן מה.‬
‫- קומה חמישית -‬
‫בוקר טוב.‬
‫הבאתי לכם קפה, חבר'ה.‬
‫תודה.‬
‫איך הולך?‬
‫אני חושב שנהיה מוכנים עוד חמש דקות.‬ ‫-באמת? מעולה.‬
‫אנה, ה...‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫גרטה -‬
‫נתנאל.‬
‫בסדר, כן. אני בא.‬
‫ברכות.‬
‫טוב, זהו.‬
‫יש לנו את זה.‬
‫מעולה.‬
‫היי, אתה.‬
‫אני אבא של מרתה.‬
‫בפעם הראשונה והאחרונה, תניח לבת שלי.‬
‫אם תצלם אותה או תתקרב אליה שוב,‬ ‫אני אהרוג אותך.‬
‫לא עשיתי לה דבר כזה.‬ ‫-אני רציני!‬
‫עזוב אותי.‬ ‫-אני אחסל אותך!‬
‫עוף ממני!‬
‫אלוהים.‬
‫אדוני.‬
‫אתה בסדר? אני אתקשר למשטרה.‬
‫למה היית בבית של סרחיו?‬
‫מה אם קאבררה היה רואה אותך?‬
‫אבל הוא לא ראה, נכון?‬
‫אני לא מבינה אותך.‬
‫אימא של סרחיו למדה אותו כל חייו.‬
‫הכול מתועד כאן.‬
‫בלנקה הייתה אישה קפדנית מאוד.‬
‫מה?‬
‫ד"ר פולו הייתה המנטורית שלך,‬ ‫וזו שהשפיעה עלייך יותר מכולם.‬
‫בואי נהיה כנות, אנה.‬
‫פיתחת אובססיה לסרחיו מאז שהתחלנו במחקר.‬
‫ועכשיו הסיפור הזה עם הטיפול הסודי...‬ ‫-גרטה, אני לא ממציאה את זה.‬
‫אימא של סרחיו נתנה לו תרופות.‬
‫מצאתי את זה בבית שלו. קחי את זה.‬
‫חבייר סיסקאר, אבא של סרחיו,‬
‫עבד עם מספר חברות תרופות‬ ‫שערכו ניסויים קליניים.‬
‫אני צריכה לדעת מה יש בתרופה הזאת,‬ ‫ואם היא מאחת מחברות התרופות שלו.‬
‫כל זה מוזר מאוד.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫לכן אני צריכה להבין את זה.‬ ‫-תראי, אנה, אני אעזור לך.‬
‫בשביל הפרויקט, ומכיוון שהקריירה שלי בסכנה.‬
‫אבל אני לא מסכימה עם מה שאת עושה.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫תודה.‬
‫אל תודי לי עדיין.‬
‫אוי, גרטה...‬
‫תראו מי בא.‬
‫איפה היית?‬
‫מה אתה לובש? לך להחליף בגדים.‬ ‫יש לך עשר דקות להיראות מוכן ויפה.‬
‫מה זה?‬
‫איך אני אסביר לך? זה דבר יפהפה.‬
‫יפהפה. בוא תראה.‬ ‫יצירת האמנות של אימא סילביה.‬
‫תראי מי כאן, סילבי.‬
‫זאת המתנה מאלוהים שחיכינו לה.‬
‫הדרך הכי מהירה בשבילך להיות שוב עם אחותך.‬
‫זה לא מה שרצית?‬
‫אתה יודע מה נעשה? ארגנו מסיבת עיתונאים.‬
‫תוכל לספר הכול.‬ ‫איך הם עוקבים אחריך, לא מניחים לך,‬
‫ושהדבר היחיד שאתה רוצה זה להתאחד עם אחותך.‬
‫תגיד להם שאתה לא הילד‬ ‫שהם מתעקשים להציג בחדשות,‬
‫שאתה אדם חדש.‬
‫שאלוהים נמצא בליבך,‬
‫ושאנחנו תומכים בך.‬
‫שאנחנו היחידים שתומכים בך,‬
‫כי אנחנו רואים את השינוי שאלוהים עשה בך.‬
‫זה לא מעניין אף אחד.‬ ‫-אתה טועה. טועה בגדול.‬
‫הדבר היחיד שאתה צריך לעשות‬ ‫זה לספר להם את הסיפור שלך, איך הכול קרה.‬
‫איך נוצר הקשר איתנו,‬
‫איך לאט לאט‬ ‫התחלת לתת לאלוהים להיכנס לתוכך,‬
‫ושאתה עומד לעבור הטבלה.‬
‫זה נראה לך מעט?‬
‫ואתה חושב שהם יניחו לי?‬
‫אין לי שום ספק.‬
‫סרחיו, אתה הסמל החדש של נשמות אבודות‬
‫שמוצאות שוב את דרכן.‬
‫"בואו ללידה מחדש.‬
‫"אנחנו נפתור את כל הבעיות שלכם,‬ ‫ובנוסף, תלמדו על גינון."‬
‫ככה להגיד להם?‬
‫סרחיו, בוא הנה. אל תהיה ציני.‬
‫זה לא מגיע לי.‬
‫מגיע לי כבוד. אתה מעליב אותי.‬
‫אתה מרוויח מזה הרבה כסף?‬
‫או שאתה רוצה עוד ארנצ'ות?‬
‫אחת לא מספיקה לך?‬
‫לא אתן לך לדבר אליי ככה, סרחיו!‬
‫קרעתי את עצמי כדי לעשות את העבודה הזאת!‬
‫אין לך מושג... אל תתערבי, סילביה!‬
‫אל תתערבי. אין לך מושג על מה אנחנו מדברים.‬
‫העיתונאים, נתנאל.‬
‫הכול בסדר, אוקיי?‬
‫בבקשה, תירגעו.‬
‫אל תצלמו...‬ ‫-לה אולי אין מושג,‬
‫אבל היא אדם טוב בהרבה ממך.‬
‫בסדר. הוצאת הכול?‬
‫נרגעת?‬
‫תירגע.‬
‫אל תיגע בי.‬
‫תירגע, סרחיו.‬
‫תירגע, בבקשה.‬ ‫-אל תתקרב.‬
‫בבקשה, סרחיו.‬ ‫-אל תתקרב!‬
‫סרחיו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה אתה עושה? תוריד את זה.‬
‫הכול בסדר. אל תצלמו.‬
‫הכול בסדר!‬
‫תוריד את האת, סרחיו.‬
‫תוריד את האת.‬
‫תמצא שוב את אלוהים בליבך.‬ ‫אל תיתן לשטן להיכנס, סרחיו.‬
‫בחירה טובה. "ואדה וטרו."‬
‫זה בסדר, אפשר להירגע. אלה העצבים.‬
‫החום.‬
‫קוראים לזה פחד במה.‬
‫מה אתה עושה, אידיוט?!‬
‫את צריכה להיות זהירה יותר.‬
‫הפחדת אותי נורא.‬
‫היה לך מזל שזה אני.‬ ‫מישהו אחר אולי לא היה בולם.‬
‫בזמן.‬ ‫-במעבר חציה? אתה רציני?‬
‫בואי נשתה משהו. אנחנו צריכים לדבר.‬
‫על מה?‬
‫על לחצות בלי להסתכל.‬
‫למען השם...‬
‫היי.‬
‫איפה היית?‬
‫נתתי קורות חיים.‬ ‫-בטח. אני לא טיפשה.‬
‫אבא, מה קרה לך?‬
‫תשאלי את סרחיו. הוא כמעט הרג אותו.‬ ‫-סרחיו?‬
‫כן, סרחיו. הוא דחף אותו ושבר לו את היד.‬
‫אבל למה היית איתו?‬
‫לא ידענו מה לעשות.‬ ‫ביקשנו מאנקו שייקח אותנו לבית חולים.‬
‫הוא היה מאוד נחמד.‬ ‫הוא אפילו חיכה לנו והחזיר אותנו משם.‬
‫תודה לאל שהוא היה שם.‬ ‫-זה כואב?‬
‫אני בסדר, מתוקה.‬
‫לא, הוא לא בסדר.‬
‫- מאושר -‬
‫מרתה!‬
‫מה שלומך?‬
‫קרה משהו?‬
‫רק רציתי להגיד לך תודה.‬
‫שעזרת לאבא שלי.‬
‫אין בעיה. זה שום דבר.‬
‫היי, אנחנו יוצאים לשתות משהו.‬ ‫את רוצה לבוא?‬
‫בטח, בואי איתנו.‬
‫יהיה כיף.‬
‫אבא שלי במצב רע.‬
‫הוא עם אימא שלך.‬
‫לא יקרה לו כלום אם תבואי לשתות איתנו בירה.‬
‫את באה?‬
‫בסדר.‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫סרחיו -‬
‫את באה?‬
‫נתראה מחר.‬
‫לאן היא הולכת? אפילו עוד לא שבע.‬
‫היי.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫למה בכלל יש לך טלפון?‬ ‫-לא יכולתי.‬
‫היו כמה ימים קשים.‬
‫בטח. כמו תמיד.‬
‫לשאלתך, היה לי יום מעולה.‬ ‫-איך הלך?‬
‫האמת שטוב מאוד.‬
‫פספסת 12 נערים‬ ‫משחקים בפלייסטיישן בקולי קולות.‬
‫כן, זה היה היום, אנה.‬
‫וגם השנה שכחת.‬
‫אימא.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תודה.‬ ‫-איך היה?‬
‫היה טוב.‬
‫את רוצה לראות איתי סרט?‬
‫אני הולכת לקרוא.‬
‫אנה, שמרתי לך קצת עוגה.‬
‫תודה.‬
‫- נואה -‬
‫- השתקן -‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬