‫- שליטי היקום: מהפכה -‬
‫- כלבי המלחמה -‬
‫"שיר הלל לנסיך אדם, הילד שעתיד להיות המלך‬
‫"שכוחותיו הסודיים והמופלאים‬ ‫אינם מועילים במיוחד‬
‫"הוא בחר בחרב על פני השרביט המלכותי‬
‫"אך כיצד הוא יכול היה לדעת‬
‫"שהוא ירד לצינוק של הארמון‬
‫"בזמן שאני אעלה לכס המלכות שלו?"‬
‫שיחקת בי.‬
‫וזכיתי!‬
‫גם בכתר וגם בטירת גולגולת,‬ ‫הודות לך, אחיין.‬
‫אז זה נכון. אתה באמת קלדור.‬
‫בכבודו ובעצמו.‬
‫אבא שלי ידע?‬
‫אפילו אני לא ידעתי.‬
‫להורדק יש הרגל לתמרן זיכרונות.‬
‫כל מה שעלול לערער‬ ‫את נאמנותו העיוורת של משרת‬
‫נמחק כביטוח.‬
‫כשהצטרפתי אליו, הוא לקח ממני את קלדור‬
‫וכפה בדיות לתוך מוחי.‬
‫אבל כשהיא חיווטה אותי מחדש,‬
‫לוח־האם פתחה את הדלת בלי משים‬
‫לזיכרון של מקורותיי האמיתיים.‬
‫הייתי מלך משולל!‬
‫כן, מלכים אמיתיים‬ ‫אף פעם לא כורעים ברך בפני פולשים.‬
‫אחיך ידע את זה.‬
‫חבל שהבן שלו לא היה חכם כמוהו.‬
‫ומה שאחי, אבא שלך, ידע או לא ידע‬
‫כבר לא משנה, ילד, כי אבא שלך מת!‬
‫ועניין משני מספק נוסף,‬
‫כשאין עוד את פרטרניה‬ ‫שבה יוכל לקבל את גמולו המלכותי,‬
‫נשמתו תאבד במהרה לזמן ולחלל.‬
‫אבל עליך לזכור, נסיכי הפתטי,‬
‫שיש לך עוד הרבה מה להפסיד.‬
‫מה... אימא!‬
‫לקחתי את הכתר שלך, את הטירה שלך,‬
‫אבל זו רק ההתחלה.‬
‫הבאים בתור יהיו משפחתך, חבריך,‬
‫ואפילו הקוסמת החדשה שאתה מחבב כל כך.‬
‫בקרוב תבין מה זה אומר לאבד הכול,‬
‫בדיוק כמוני.‬
‫וברגע שתגיע סוף סוף למעמקי הייאוש שלך,‬
‫אז אחסל אותך, אחת ולתמיד.‬
‫חבל שהעיצוב החדש של לוח־האם לטירת גולגולת‬
‫חסם את הכוח בפניך,‬
‫כי הייתי הורג כדי לראות את המבט‬ ‫של הבחור השני עכשיו.‬
‫קשה לדעת במדויק,‬ ‫אבל אני חשה את אדם בארמון.‬
‫הוא כנראה מוחזק בצינוק.‬
‫את אמורה לחפש את סקלטור.‬ ‫צריך למצוא אותו ולהחזיר את מטה האבוק.‬
‫תראי מה הורדק עשה לעיר!‬
‫פרטרניה תצטרך לחכות,‬ ‫כי איטרניה זקוקה לקוסמת שלה עכשיו!‬
‫הורדק תכנן את הפלישה הזו במשך זמן רב,‬
‫אבל חששו מכוח טירת גולגולת‬ ‫עיכב אותו היסטורית.‬
‫ועכשיו שאיטרניה סוף סוף בשליטתו,‬ ‫הוא לא יעזוב בלי מאבק.‬
‫אבל אם תצליחי להשיג את מטה האבוק‬ ‫ולהשתמש בכוחם של כל האלים העתיקים יחד...‬
‫נוכל להשתמש בכוח‬ ‫כדי להציל את אדם ולגרש את הורדק.‬
‫טילה, מה קרה לך, לעזאזל?‬
‫מה לעזאזל קרה למדים שלך, איש שריון?‬
‫איש מלחמה, למעשה.‬
‫אבא!‬
‫זה חתיכת שדרוג.‬
‫אולי, אם כי השדרוג‬ ‫הוא לא זה שינצח במלחמה הזאת.‬
‫מה זה אמור להביע?‬ ‫-כן, אבא, איפה היית?‬
‫שיחקתי אותה שדכן.‬
‫זה כבר עובד?‬
‫אתה כבר עובד?‬
‫צי השבט ממלא את השמיים מעל איטרניה.‬
‫למה שדנקן ישאיר אותנו כאן לבד ככה?‬
‫כדי למצוא את הי־מן.‬
‫מה הטעם לשדרג את חרב הכוח‬ ‫אם אין בסביבה מישהו שיניף אותה?‬
‫כמה זמן ה"שינויים" האלה ייקחו?‬
‫יותר ממה שיש לנו.‬
‫אימא...‬
‫אימא, תתעוררי!‬
‫אדם?‬
‫תודה לאל.‬
‫אימא, נפצעת?‬
‫אני בסדר.‬
‫אני רק שמחה שהם לא הזריקו לי‬ ‫את הטכנו־וירוס שלהם.‬
‫קלדור רוצה אותנו ללא פגע, בינתיים.‬
‫בינתיים, טירת גולגולת נפלה,‬ ‫הכוח מוסתר מפניי,‬
‫ואולי אם הייתה לי החרב,‬ ‫היא הייתה חודרת את הפרעת הווירוס,‬
‫ויכולתי לחזור לכוח.‬
‫אבל מסרתי את החרב,‬
‫אז הי־מן לא מחכה מאחורי הקלעים‬ ‫כדי להציל את המצב, ו...‬
‫הכול באשמתי.‬
‫אדם...‬
‫אתה הי־מן.‬
‫ומלוא הכוח שלך‬
‫לא מגיע מאיזה ברק מעל טירת גולגולת.‬
‫אהבה ונכונות להילחם על מה שחשוב,‬
‫גם אלה כוחות.‬
‫אפילו אומץ פשוט הוא כוח.‬
‫ולך יש יותר אומץ‬ ‫מכל מי שהכרתי אי פעם, אדם.‬
‫איך הגעתי לכאן?‬
‫הייתי צריך להתערב ולעזור לך.‬
‫תראה אותה.‬
‫פתטית.‬
‫היא עסוקה כל כך בסריקת הסודות הטירה הזאת,‬ ‫שהיא לא יודעת שאנחנו כאן.‬
‫לפני זמן לא רב,‬ ‫אתה היית זה ששלט על חדר הכס הזה‬
‫במקום אם המתכת של הורדק.‬
‫אני לא צריך את טירת גולגולת.‬
‫אני יודע איפה הכישרון שלי שוכן,‬
‫על הכס של איטרנוס.‬
‫הורדק השיב את זכותי מלידה.‬
‫כן?‬
‫אז למה הדגל שלו מתנוסס מעל הארמון?‬
‫אתה לא יותר מנער השליחויות הקטן שלו.‬
‫הוא מגביל אותך, ואתה אפילו לא מבין את זה.‬
‫היא כל מה שעומד בינך לבין הורדק.‬
‫אז תנתק אותה.‬
‫שכחתי את הסירחון של המקום הזה.‬
‫זה ממש עלוב.‬
‫אולי אות הקטן הזה להערכתי‬ ‫יסיח את דעתך, הוד מעלתך.‬
‫כל מתנה שיש לך להציע רק תחוויר בהשוואה‬
‫למשתה השופע של כיבוש מוחלט‬
‫שלוח־האם סוף סוף זכתה עבורי.‬
‫הענקתי לך את הכוח הטכנולוגי,‬
‫אבל אתה נשאר מחובר לקמע המסתורי הזה.‬
‫מטה האבוק, ברגע שמחזיקים בו,‬ ‫לא קל להיפטר ממנו.‬
‫לכן קיללת באמצעותו את קלדור‬
‫לפני כל אותן שנים.‬
‫אבל למרות שלקחת ממני את האמת,‬ ‫עליי להודות לך,‬
‫כי יכולתי לבזבז את חיי כקלדור,‬ ‫המלך של כלום,‬
‫על אי באמצע שום מקום.‬
‫אבל אתה, הורדק, הוצאת אותי מכל זה.‬
‫נתת לי מטרה.‬
‫נתת לי משהו להילחם למענו.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫נתת לי מישהו להילחם בו.‬
‫להילחם בי?‬
‫משרת, אתה עובד עבורי.‬
‫גם היא עבדה.‬
‫יצרתי קשר עם האני הפנימי שלי לאחרונה.‬
‫מסתבר שיש לו הרבה תוכניות מעניינות.‬
‫הגיע הזמן למהפכה, אדוני.‬
‫והראש של "לוח־האם"‬ ‫הוא לא הראש היחיד שייחתך.‬
‫ראשים אכן ייערפו, משרת.‬
‫ובקרוב אתה תגלה את מה שכל היקום יגלה...‬
‫אני הורדק,‬
‫כיבוש בהתגלמותו!‬
‫אז מי ייתן וזה יהיה הקרב האחרון שלנו!‬
‫מה קורה שם למעלה?‬
‫אנחנו חייבים לצאת מהתא הזה!‬
‫תבקש ותקבל, הוד מעלתך.‬
‫אנדרה! איך מצאת אותנו?‬
‫מכשיר מעקב.‬
‫סליחה שנתתי לאימא שלך להיתפס,‬ ‫אבל ידענו שהם יובילו אותנו ישר אליך.‬
‫קחו את המעילים. אוציא את שניכם מכאן.‬
‫תודה.‬
‫רק תבטיח לי שנרפא‬ ‫את כולם מהטכנו־וירוס הזה.‬
‫אני מתכוונת לזה. כל איטרני.‬
‫נעשה את זה יחד.‬
‫אך מכיוון שאיני יכול‬ ‫לזמן את הכוח ולהפוך להי־מן,‬
‫אני אצטרך להיכנס לנשקייה הפרטית של אבי.‬
‫ידעתי שלא נתקבל בברכה בעיר,‬
‫אבל לא ציפיתי להילחם בשכנים ובחברים.‬
‫הם חפים מפשע ותחת שליטתו של הורדק.‬
‫אז עלינו להיזהר.‬
‫או שעלינו להימלט.‬
‫אם את יכולה לפתוח שערים,‬ ‫למה אנחנו עדיין כאן?‬
‫איך החרב מתקדמת?‬
‫אני חושב שהיא מוכנה.‬
‫אתה "חושב"?‬
‫עכשיו צריך להביא אותה להי־מן.‬
‫איך נעבור את הגלונדרקים המטונפים?‬
‫יש לך חרב! אז תניף אותה!‬
‫נכון.‬
‫מה...‬
‫וכך התולעת מתהפכת.‬
‫התולעת הזאת התהפכה כשהפכת‬ ‫את אשת המתכת ההיא ליד ימינך במקומי!‬
‫לוח־האם הייתה רק שלוחה של היד שלי,‬
‫כלי טיפש של השבט, בדיוק כמוך.‬
‫אתה הטיפש היחיד כאן,‬
‫ועכשיו הגורל שלך נמצא בידי!‬
‫בדיוק.‬
‫לימדתי אותך כל מה שאתה יודע, משרת,‬
‫כך שלא תוכל לעשות שום מהלך שלא צפיתי.‬
‫השארת את עצמך פתוח, משרת.‬ ‫יכולתי להרוג אותך בקלות.‬
‫מה הטעם בזה? לעולם לא אנצח אותך.‬
‫אתה חזק מדי בשבילי.‬
‫להילחם בי זו הדרך להתחזק.‬
‫לפני שתוכל להשיג את מטרתך,‬ ‫תצטרך להילחם באויבים מוכשרים לפחות כמוני.‬
‫איך זה יעזור להשיב את ממלכתי?‬
‫חשבתי שאלמד להשתמש בקסם.‬
‫אתה תלמד.‬
‫אבל אל תשכח לעולם, קסם הוא רמאות.‬
‫שימושי מדי פעם, כן,‬ ‫אבל הוא לעולם לא יחזק אותך.‬
‫כוחו של השבט נבנה בעזרת טכנולוגיה.‬
‫ומי ששולט בטכנולוגיה‬
‫שולט ביקום.‬
‫תראה אותך!‬
‫איזו אכזבה אתה.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫כולם בסדר?‬
‫עוד לא החלטתי.‬
‫חברים, בבקשה!‬
‫אלה לא אתם!‬
‫הורדק שולט בכם!‬
‫לין! תשמרי על...‬
‫עצמך. כמובן.‬
‫תמות, חתיכת שמוק צבוע שכמוך!‬
‫תמות, ותן לי את המורשת שלי!‬
‫מה...‬
‫השבט לעולם לא ילך אחריך!‬
‫לא לפני שתאמץ את כוחך במלואו.‬
‫קח אותו!‬
‫מה זה?‬
‫האבוק הוא קסם עתיק ורב עוצמה שהיה רדום‬
‫וחיכה למישהו שייוולד ויחזיק בכוח כזה.‬
‫חיכה לך.‬
‫קח אותו ותשחרר את גורלך.‬
‫קח אותו!‬
‫קח אותו ותיוולד מחדש‬ ‫לתוך הלוע הרעבתני של האבוק!‬
‫הייתי מקבל את איטרניה בחן ובהכרת תודה.‬
‫טביעת הרגל של השבט הייתה מתבססת כאן,‬ ‫במרכז היקום, לנצח נצחים.‬
‫במקום זאת, בגדת בנאמנות שלי‬ ‫וניסית לגרום לי להתפשר על שאריות!‬
‫איזו אכזבה אתה.‬
‫אתה טיפש אם אתה חושב שתוכל‬ ‫לנצח אותי עם הטכנולוגיה שלי.‬
‫אני האדון שלה בדיוק כמו שאני שלך.‬
‫זו איטרניה...‬
‫טכנולוגיה היא רק חצי מהקרב.‬
‫לא!‬
‫אתה שונא קסם כי אתה לא מבין אותו.‬
‫לכן תמיד היית זקוק למשרת,‬
‫כדי שישתמש בקסם למענך.‬
‫פעם ידעת את זה, אבל שכחת את זה.‬
‫ובזמן שמטה האבוק‬ ‫הראה לי איך להתחבר לקסם אפל,‬
‫זה לא מקור הכוח היחיד ביקום.‬
‫הייתי צריך להשאיר אותך למות‬ ‫על האי המטונף ההוא, קלדור.‬
‫שמי הוא...‬
‫סקלטור!‬
‫שלום, יקירי.‬
‫התגעגעת אליי?‬
‫אני כבר לא צריך את הקמע הילדותי הזה.‬
‫טילה, את בסדר?‬
‫אדם?‬
‫טילה! את ירוקה.‬
‫בקשר לזה... אני יכולה להסביר.‬
‫עשיתי את זה בשבילך. טוב, בשביל אבא שלך.‬
‫הפכת את עצמך לירוקה בשביל אבא שלי?‬
‫לא, הייתי צריכה גישה לקסמים העתיקים‬ ‫כדי להשיב את פרטרניה.‬
‫חשבתי שאם אשקם את העולם הבא,‬ ‫אוכל להעניק לך שקט נפשי,‬
‫בידיעה שהמלך רנדור יזכה לגמולו הגדול.‬
‫טילה, תודה,‬ ‫אבל אני לא צריך שתעשי את זה בשבילי.‬
‫כל מה שאני צריך זה שתהיי כאן, לצידי...‬
‫אוויל־לין?‬
‫השגת את מטה האבוק!‬ ‫נשתמש בו כדי להביס את הורדק!‬
‫הורדק מת.‬
‫סקלטור הרג אותו.‬
‫פחות בעיה אחת.‬ ‫-אתם לא מבינים. אנחנו הבאים בתור!‬
‫הוא כבר לא סקלטור.‬
‫איכשהו הוא סנתז קסם וגם טכנולוגיה,‬
‫כך שהוא חזק יותר מאי פעם, ומסוכן יותר.‬
‫קחי את מטה האבוק.‬ ‫אנחנו נזדקק לכל הכוח שלך.‬
‫כולם להתרחק.‬
‫טילה!‬
‫אני לא יכולה להחזיק מעמד!‬
‫טילה!‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬