Forsiktig!
Om noe er en mikrometer feil, vil far vite det.
Vi vil ikke gjøre ham sint.
- Han er alltid litt sint. - Nei, han er bare seriøs.
Å være konge er et stort ansvar.
Fant den!
Fars hemmelige lager!
Av hva?
Teknisk sett, fruktjuice.
Han kommer!
Du lovet moren hans, Miro, på ditt navn og ære,
å sende han hjem når han ble myndig.
- Han er mitt blod! - Men ikke arvingen din.
Hva venter for den falske kongesønnen,
annet enn smerten ved å se sin yngre bror bære en krone
som hans opphav nekter ham?
Loven nekter ham det.
Så endre loven, Deres Majestet!
Det er mer komplisert enn som så!
Hans folk stoler ikke på oss.
De får ikke forlate kysten sin og sette fot på vår egen.
Om jeg sender sønnen min dit, forviser jeg ham.
Eternos er forvisning for ham!
I Anwat Gar kan han blomstre.
Her vil han alltid være nummer to etter sin yngre bror, til Randor får en arving.
Keldor er en del av meg, Amelia.
Og Randor ser opp til ham.
Hva er snillere, kjære?
Holde ham nær, dømt til et liv i å tjene en krone som,
av guddommelig rett, burde være hans?
Eller sende ham hjem?
Et hjem der han kan bygge et liv borte fra kongens skygger.
Han visste at hun hadde rett.
Var borte innen en uke.
Etter at jeg ble levert til Anwat Gar, angrep Horden.
Jeg var skadet. Ryktene gikk om at jeg hadde dødd, men jeg overlevde.
Og jeg valgte å la ryktet leve også.
Jeg trodde min død ville gjøre ting lettere for bestefaren din, og for Randor.
- Han klandret seg for det som skjedde. - Ja.
Randor tok alltid ansvar for alt.
Han ble jo født som konge.
Ble han det?
Du må vite det, Adam...
På den tiden ville jeg ikke ha tatt imot kronen.
Hvorfor? Du er kong Miros førstefødte sønn. Det var din rett.
Men ikke min plikt, og ikke mitt ønske.
Miros blod flyter i meg, men det er Saryns, min mors blod, Gar-blodet,
som gjorde meg til den jeg er i dag.
Mer vant til ingeniørkunst og matematikk, enn diplomati og politikk.
For ikke å nevne bragdene du utfører.
Eller er det He-Man?
Jeg er ingen politiker.
Bare en kriger.
Men snart konge.
En stor byrde for én mann.
Selv en mann av din styrke.
Min far mente at ingen mann skulle bære både sverd og septer.
Han følte at å skille mellom konge og mester var kraftens vilje.
Og hva føler du?
Forvirret.
Hvorfor viste kraften seg for meg om jeg var ment å gi den bort?
Skjebnen kan forvirre når den møtes utenfor tiden.
Om jeg har lært noe, er det det.
Jeg ønsker ikke tronen, Adam.
Jeg tror ikke du heller.
Men...
Eternia trenger en konge.
Og en mester.
Mamma!
Det går bra.
He-man... Jeg mener, Adam. Kong Adam, Deres Majestet.
Trøbbel.
Duncan, hvem angriper?
Skeletor.
Kjære vene, jeg kjenner det blikket. Trekk unna!
Ved Grayskulls kraft, jeg har kraften!
De tres våpenhvile.
Vent...
Fire?
Det er ikke fire tårn.
Det er ingen tårn.
Ikke siden katastrofen da Preternia falt.
Lord Granamyr, Deres Høye Eminense og Høyeste Nåde.
Jeg er...
Jeg husker.
Hva kalte hun deg?
Ja! "Lille fugl."
Å ta over til din mors ansvar har visst mildnet din sene frekkhet.
Hør, det var dager da smiger ville vinne min gunst,
men nå er diplomati en tidkrevende innsats.
Så fortsett, før det er for sent.
For sent?
For å si farvel, kjære.
Det er derfor du kom?
Å bære kondolanser fra din konge over min forestående død.
Er du døende?
Beklager, jeg visste ikke at du...
Og jeg er redd kongen er død.
Vel, lenge leve kongen.
Jeg er på et oppdrag for å hjelpe ham, vel, ånden hans.
Og alle de edle åndene som vandrer, eller vil vandre, ubundet,
siden katastrofen.
Legendene sier at Granamyr den praktfulle
en gang ga mennesker tilgang til Ka, slangemagi.
Jeg vil gjenoppta Preternia for å gjenopprette deres belønning.
Men kan ikke gjøre det uten Kas kraft.
Jeg vil be om hjelp.
Du får det ikke fra ham.
Så du kan slutte å skravle, lille fugl.
- Hva er det? - Kanskje vi skal spørre ham.
Skeletor!
Han ser mer ut som SkeleTek.
SkeleTek?
Jeg liker det.
Fant du på det selv?
Keldor?
Helter kommer i blått nå.
Er det ditt beste?
Neppe.
Hvordan gjør han det?
Det er røykbombene.
De har en slags nanoteknologi.
Jeg vil ikke skade dere.
For lenge siden omfavnet Eternia bare teknologi.
De eldre bygde massive mekaniske vidundere
for å bekjempe magiens ondskapsfulle krefter.
I evigheter har de ligget i dvale, begravd dypt under bakken og glemt.
Men med litt hjelp fra Moderkortet,
kan Eternias store teknologiske tidsalder begynne på nytt!
Se!
En av tekno-titanene!
En levning fra en æra av Eternias praktfulle teknologiske fortid!
Orko! Jeg trenger hjelp!
He-Man, hvordan skal vi... He-Man?
Man-At-Arms! Jeg har en plan.
Det er langt nok.
Kanskje.
Men jeg liker overflod.
Slipp ham!
Bare husk, He-Man,
i dag var bare en åpningsstorm fra allmektige Moderkortet!
Battle Cat, ta den ned.
Orko, vi må holde den i ro.
Man-At-Arms, med endringene fra Gar-armbåndet
kan vi laste opp titanenes selvutslettelsessekvens.
Hvordan vet du dette?
Tekno-titanene ble utviklet fra gammel Gar-teknologi.
- Sikt mot hovedprosessoren... - La meg gjette. Det store, røde øyeeplet?
Stemmer det.
Ja, det virker. Fortsett.
Vet ikke hvor lenge jeg klarer å holde ham.
Sverdet...
Åttitre prosent. Bare litt til, Orko.
Straks der.
Opplastingen mislyktes.
Se opp!
Andra, vi har én sjanse.
Jeg gir resten av sekvensen til deg.
Ett skudd til å fullføre opplastingen og ta den ned.
- Hva om jeg bommer? - Jeg har sett deg.
Du er Eternos' Man-At-Arms.
Hvis noen klarer det, er det deg.
Nå!
SELVUTSLETTELSE STARTET
Går det bra?
Ok, så hvilken del av "eksil på Trolla" forsto du ikke?
Trollanerne vet jeg er her.
Og hvorfor er du her, Lyn?
Det virker som min tukling med den kosmiske balansen
ga noen uforutsette konsekvenser.
Så Granamyrs tilstand...
Er på grunn av meg, ja.
Så du er her for hva? Pleie ham? Som en sykepleier?
Å, min Zoar, det er du!
- Hvorfor? - Det angår ikke deg.
Ikke Preternia heller, egentlig.
Som du ser, er ikke lord Granamyr i stand til å gi deg tilgang til slangemagi.
Du kaster bort tiden.
Mennesker...
Ivrige, begjærlige mennesker.
Jeg ga Ka til dine forfedre,
og de brukte det til å føre krig og død over denne verden.
Jeg lærte for lenge siden
at den eneste pålitelige menneskelige egenskapen er maktbegjær.
Og her er du igjen, og ber om det!
Svaret er nei.
Til krig, til døden og til deg.
Hun er enda dummere enn du sa.
Jeg sa ikke "dum", jeg sa "tosk".
Hva? Det er snillere.
Preternia er ikke noe jeg kan glemme. Og det er ditt problem også.
Spesielt ditt.
At du er her og hjelper, ser ut som botsøvelse.
Vet ikke om du virkelig prøver å bli bedre,
men hva bedre kan du gjøre enn å hjelpe med å gjenopprette det du ødela?
Gjenoppstandelsen betyr ikke bare frelse for sjelene til falne mestere,
men frelse for deg, Djevel-Lyn.
Hjelp meg.
Med mindre du ikke har endret deg.
Grayskulls kraft beskyttet meg,
så jeg prøvde å dele litt med barnet. Som jeg gjør med Cringer.
Han ble kurert for Moderkortet sitt teknovirus.
Flott! Ta sverdet mot alle som har blitt smittet.
Dusinvis av borgere er smittet.
Og med de bombene sprer viruset seg for fort.
Du må bruke det på Eternia samtidig.
Som er umulig.
Men hvis vi kan forsterke rekkevidden...
Om det er mulig, er det kun én mann som kan gjøre det.
Orko, jeg betror Kraftens sverd til deg, gamle venn.
Med kraften til...
- Orko, nei! - Ikke!
Jeg bare tuller.
Ikke riktig tidspunkt å fortelle vitser?
Jeg skal ikke svikte.
Kunne du aldri.
Du kan fortsatt ombestemme deg.
Det må være slik. Eternia trenger en konge.
Eternia trenger deg.
Sverd, septer, penn og blekk. Alt er én.
Hør på en gammel mann...
Det handler ikke om hva du har i hånden, men hva du har i hjertet.
Du har vært stille.
Hvorfor kaste bort tiden?
Du og jeg har vært gjennom nok til å lese hverandre som bøker.
Jeg trenger å høre det iblant.
Denne avgjørelsen er din.
Jeg følger deg og står ved din side på alle arenaer du velger.
Men siden det også er min fremtid det gjelder,
burde du vite, selv om det kanskje overrasker deg,
at jeg har elsket å være din Battle Cat.
Jeg hadde opp- og nedturer med min far.
Sønner og fedre.
Han ville at jeg skulle følge i hans kongelige fotspor,
men mente også at én mann aldri burde være både konge og mester.
Så hans bortgang ga meg et umulig valg.
Frem til min onkel Keldor kom tilbake,
den sanne og rettmessige arvingen til Miros trone.
Med opphevelsen av den utdaterte fæle loven
som nektet ham kronen, står jeg ikke lenger overfor det valget.
Hele Eternos var vitne til Keldors mot og oppfinnsomhet,
da han risikerte livet for å redde eterniere fra ondskapens krefter.
Han har bevist sin styrke og avslørt sitt hjerte,
og om han gir oss en ny sjanse,
kan ingen bedre mann
lede folket vårt inn i neste kapittel i vår store historie.
Det er en ære og et privilegium å presentere kong Keldor den første!
Kong Keldor!
For siste gang er svaret nei!
Vær så snill. Ingen andre i live har makt til å hjelpe.
- Jeg lover at... - Dine løfter er verdiløse!
Er det alt?
Nei.
La meg gjøre dette klart. Du er så godt som død.
Spar din forræderske pust.
Jeg har sluttet fred med at sjelen min
skal vandre i tid og rom uten bånd,
og så visne.
Vandre og visne? Sjelen din?
Til den som legendarisk tok en vurdering
som førte til de blodigste krigene verden, kanskje universet, har sett.
Bruker århundrer på å hate folk og klandrer dem for din feil.
Ja, de misbrukte makten sin, men du ga den til dem.
Du trodde at du kunne heles ved å gjemme deg i en hule og håpe på det beste?
Jeg kom ikke for å lette bortgangen din,
for jeg liker lukten av råttent dragekjøtt og overmot.
Jeg vil fortjene syndsforlatelsen, så forbrytelsene ikke skal bane vei
til en evighet av pine i Subternia.
Det er det som venter oss begge.
Det er arroganse å anta at sjelen til Granamyr den uhyrlige
ikke vil møte skrekk på lik linje som meg.
Men vi har en sjanse, du og jeg.
Om den nye Trollkvinnen, med vår hjelp,
kan gjenopplive dimensjonen etter døden, så er det kanskje plass til slike som oss.
Universet er ikke ferdig med noen av dere ennå.
Det er tid til å gjøre noe bra.
Hva skjer? Fungerte det? Skal du hjelpe?
Først en gåte. Det er alltid en gåte.
En passende en.
Et paradoks som er blind. For magiker og konge, i samme form.
I motsetning til slangen, jo mer du tar. Jo mer etterlater du deg.
Hva er det?
Åpenbart, makt.
Nei, ikke makt. "Jo mer du tar, jo mer etterlater du deg."
Svaret er fotspor.
Kanskje du er klar.
Staven er bare en kanal.
Hun trenger opplæring i Ka og Ha'voc.
Jeg fikser det.
Den perfekte åpningen.
Idiotene mistenkte ingenting!
Og nå er hver brikke på sin plass.
Bønder, riddere...
Dronning og konge.
Snakker om sola.
Å, min edle.
Du mener vel djevelen
i forkledning.
Lenge leve kongen!
Tekst: Miranda Nunez