‫- שליטי היקום: מהפכה -‬
‫- עלייה -‬
‫זהירות!‬
‫אם משהו יזוז טיפה מהמקום, אבא ידע.‬
‫לא כדאי להכעיס אותו.‬
‫הוא תמיד קצת כועס.‬
‫לא, הוא פשוט רציני.‬
‫להיות מלך זו אחריות גדולה.‬
‫מצאתי!‬
‫המצבור הסודי של אבא!‬
‫של מה?‬
‫טכנית, מיץ פירות.‬
‫הוא בא!‬
‫הבטחת לאימא שלו, מירו, בשמך ובכבודך,‬
‫לשלוח את הילד הביתה בבגרותו.‬ ‫-הוא בשר מבשרי!‬
‫אבל לא היורש שלך.‬
‫מה מחכה בחצר לבן הממזר של המלך,‬
‫חוץ מהייסורים של צפייה‬ ‫באחיו הצעיר חובש כתר‬
‫שנמנע ממנו בשל מוצאו?‬
‫החוק הוא זה שמונע ממנו.‬
‫אז תשנה את החוק, הוד מלכותך!‬
‫זה מסובך יותר מכך!‬
‫אנשיו לא בוטחים בנו.‬
‫נאסר עליהם לעזוב את חופיהם ולדרוך על שלנו.‬
‫אם אשלח לשם את בני, אני אגרש אותו, למעשה.‬
‫איטרנוס זה גירוש בשבילו!‬
‫באנווט גאר, תהיה לו הזדמנות לפרוח.‬
‫כאן הוא תמיד יהיה שני לאחיו הצעיר,‬ ‫עד שרנדור יוליד יורש שיהפוך אותו לשלישי.‬
‫קלדור הוא חלק ממני, אמיליה.‬ ‫ורנדור מעריץ אותו.‬
‫מה אדיב יותר, אהובי?‬
‫להשאיר אותו קרוב,‬
‫לדון אותו לחיים בשירות הכתר,‬
‫שבזכות אלוהית, אמור להיות שלו?‬
‫או לשלוח אותו הביתה?‬
‫בית שבו יוכל לבנות חיים,‬
‫מחוץ לצללים של המלכים.‬
‫הוא ידע שהיא צדקה, כמובן.‬
‫נשלחתי תוך שבוע.‬
‫אחרי שהוחזרתי לאנווט גאר, השבט תקף.‬
‫נפצעתי.‬
‫נפוצו שמועות שמתתי,‬
‫אך נשארתי בחיים.‬
‫ובחרתי לתת לשמועה להימשך.‬
‫חשבתי שמותי יקל על סבא שלך‬
‫ועל רנדור.‬
‫אז הוא האשים את עצמו במה שקרה.‬
‫כן.‬
‫טוב, רנדור תמיד נטל אחריות על הכול.‬
‫למרות שאני מניח שהוא נולד מלך.‬ ‫אך האם הוא היה כזה?‬
‫עליך לדעת, אדם,‬
‫בזמנו, לא הייתי מקבל את הכתר.‬
‫למה לא? אתה בנו הבכור של המלך מירו.‬
‫זו הייתה זכותך.‬
‫אבל לא חובתי, ובוודאי לא רצוני.‬
‫הדם של מירו אולי זורם בתוכי,‬ ‫אבל הדם של סארין, אימי, דם גאר,‬
‫הוא זה שהפך אותי לגבר שאני היום.‬
‫רגיל יותר להישגים בהנדסה ומתמטיקה‬
‫מאשר בדיפלומטיה ופוליטיקה.‬
‫שלא לדבר על ההישגים שלך, אדם.‬
‫או שזה הי־מן?‬
‫גם אני לא פוליטיקאי.‬
‫רק לוחם.‬
‫ובכל זאת, בקרוב תהיה מלך.‬
‫נטל גדול עבור אדם אחד בלבד.‬
‫אפילו אדם חזק כמוך.‬
‫אבי האמין שאף אדם לא צריך לשאת חרב ושרביט.‬
‫הוא הרגיש שההפרדה הזאת בין המלך למגן‬
‫הוא רצון הכוח עצמו.‬
‫ומה אתה מרגיש?‬
‫מבולבל.‬
‫למה שהכוח יחשוף את עצמו בפניי‬ ‫אם נועדתי לוותר עליו?‬
‫הגורל יכול להיות די מבלבל‬ ‫כשפוגשים בו מחוץ לזמן.‬
‫אם למדתי משהו, זה את זה.‬
‫אני לא רוצה את הכס, אדם.‬
‫ואני חושב שגם אתה לא.‬
‫בכל זאת...‬
‫איטרניה זקוקה למלך.‬
‫ולמגן.‬
‫אימא!‬ ‫-אני בסדר, אדם.‬
‫הי־מן... כלומר, אדם.‬
‫המלך אדם... הוד מעלתך.‬
‫יש לנו צרות.‬
‫דנקן, מי תוקף אותנו?‬
‫סקלטור.‬
‫אבוי, אני מכיר את המבט הזה.‬
‫כולם להתרחק!‬
‫בעוצמת כוחה של טירת גולגולת!‬
‫הכוח בידיי!‬
‫שביתת הנשק של השלושה.‬
‫רגע.‬
‫ארבעה?‬
‫אין ארבעה מגדלים.‬
‫אין מגדלים כלל.‬
‫לא מאז האסון שבו פרטרניה נפלה.‬
‫לורד גרנמיר, הוד מעלתך המכובד.‬
‫אני...‬
‫אני זוכר.‬
‫איך היא קראה לך?‬
‫כן! "ציפור קטנה."‬
‫נטילת האחריות על אימא שלך,‬ ‫כך נראה, ריככה את עזות המצח שלך.‬
‫תקשיבי, היו ימים‬ ‫שבהם חנופה זכתה באהדה שלי,‬
‫אבל עכשיו, דיפלומטיה היא מאמץ שלוקח זמן.‬
‫אז קדימה, לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫מאוחר מדי?‬
‫להיפרד, יקירתי.‬
‫לכן באת, כן?‬
‫למסור תנחומים מהמלך שלך‬ ‫על מותי הממשמש ובא.‬
‫אתה גוסס?‬
‫אני מצטערת, לא ידעתי שאתה ...‬
‫ואני חוששת... שהמלך מת.‬
‫אם כך, יחי המלך.‬
‫למעשה, אני במשימה לעזור לו.‬
‫טוב, לרוח שלו, האמת.‬
‫ולכל הרוחות האצילות שנודדות,‬ ‫או ינדדו, משוחררות,‬
‫מאז האסון.‬
‫האגדות מספרות לנו שגרנמיר המופלא‬
‫העניק פעם לבני האדם גישה לקה, קסם הנחש.‬
‫אני מתכוונת להקים מחדש את פרטרניה‬ ‫כדי להשיב את הגמול הגדול שלהם.‬
‫אך לא אוכל לעשות זאת בלי הכוח של קה.‬ ‫באתי לבקש עזרה.‬
‫את לא תקבלי אותה ממנו.‬
‫אז את יכולה להפסיק לצייץ, ציפור קטנה.‬
‫מה זה?‬
‫אולי כדאי שנשאל אותו.‬
‫סקלטור!‬
‫הייתי אומר שהוא דומה יותר לסקלטק.‬
‫סקלטק?‬
‫אהבתי.‬
‫חשבת על זה בעצמך?‬
‫קלדור?‬
‫גיבורים מגיעים בכחול עכשיו.‬
‫זה כל מה שיש לך?‬
‫ממש לא.‬
‫איך הוא עושה את זה?‬
‫אלה פצצות העשן האלה.‬
‫הן מלאות בסוג של ננוטכנולוגיה.‬
‫רגע, אני לא רוצה לפגוע בכם.‬
‫לפני זמן רב, איטרניה אימצה רק טכנולוגיה.‬
‫הקדמונים בנו פלאים מכניים עצומים‬
‫כדי להילחם בכוחות המרושעים של הקסם.‬
‫במשך עידנים, הם שכבו רדומים,‬
‫קבורים עמוק מתחת לאדמה, ונשכחו.‬
‫אבל עם קצת עזרה מלוח־האם,‬
‫העידן הטכנולוגי הדגול של איטרניה‬ ‫יכול להתחיל מחדש!‬
‫הביטו!‬
‫אחד הטכנו־טיטאנים!‬
‫שריד מעידן העבר הטכנולוגי‬ ‫המפואר של איטרניה!‬
‫אורקו! אני צריכה עזרה!‬
‫הי־מן, איך אנחנו אמורים...‬
‫הי־מן?‬
‫אשת שריון! יש לי תוכנית.‬
‫זה מספיק רחוק.‬
‫אולי.‬
‫אבל אני בהחלט נהנה מהגזמות.‬
‫תשחרר אותו!‬
‫רק תזכור, הי־מן,‬
‫היום היה רק המטח הראשוני‬ ‫מלוח־האם הכול יכולה.‬
‫חתול קרב, תחסל אותו.‬
‫אורקו, עלינו לדאוג שהדבר הזה לא יזוז.‬
‫אשת שריון,‬ ‫עם השינויים האלה מצמיד הגאר שלי,‬
‫נוכל להשתמש במפציץ כדי להתחיל‬ ‫את רצף ההשמדה העצמית של הטיטאן.‬
‫איך אתה יודע את זה?‬
‫הטכנו־טיטאנים פותחו מטכנולוגיית גאר עתיקה.‬
‫תכווני למעבד המרכזי. זה אמור להיות...‬ ‫-תן לי לנחש. גלגל העין האדום הגדול?‬
‫בדיוק.‬
‫- מעלה -‬
‫כן, זה עובד. תמשיכי ככה.‬
‫חבר'ה, אני לא יודע כמה זמן‬ ‫אוכל להחזיק אותו.‬
‫החרב...‬
‫שמונים ושלושה אחוזים. רק עוד קצת, אורקו.‬
‫כמעט הצלחנו.‬
‫- מעלה -‬
‫ההעלאה לא הושלמה.‬
‫זהירות!‬
‫אנדרה, יש לנו הזדמנות אחרונה.‬
‫אני מפנה את שאר‬ ‫רצף ההשמדה העצמית אל המפציץ.‬
‫נצטרך ירייה אחת מדויקת‬ ‫כדי לסיים את ההעלאה ולהפיל את זה.‬
‫מה אם אפספס?‬
‫ראיתי אותך בפעולה.‬ ‫את אשת השריון של איטרנוס.‬
‫אם מישהו יכול להצליח, זו את.‬
‫עכשיו!‬
‫- הושלם‬ ‫השמדה עצמית החלה -‬
‫אתה בסדר?‬
‫טוב, אז איזה חלק ב"גלות בטרולה" לא הבנת?‬
‫הטרולנים יודעים שאני כאן.‬
‫ולמה את כאן, לין?‬
‫נראה שההתעסקות שלי באיזון הקוסמי‬
‫גרמה לתוצאות בלתי צפויות.‬
‫את מתכוונת שמצבו של גרנמיר...‬
‫נגרם בגללי, כן.‬
‫אז למה באת? כדי לטפל בו?‬
‫כמו אחות?‬
‫אלוהים, זה נכון.‬
‫למה?‬ ‫-זה לא נוגע אלייך.‬
‫גם פרטרניה לא, לצורך העניין.‬
‫את רואה, לורד גרנמיר‬ ‫לא במצב להעניק מילה טובה,‬
‫ובטח לא גישה לקסם הנחש.‬
‫את מבזבזת את הזמן שלך.‬
‫בני אנוש...‬
‫בני אנוש חושקים וחומדים.‬
‫הענקתי את קה לאבותייך,‬
‫והם השתמשו בו מייד‬ ‫כדי להמטיר מלחמה ומוות על העולם הזה.‬
‫למדתי מזמן שהתכונה האנושית האמינה היחידה‬
‫היא התאווה לכוח.‬
‫והנה את שוב, מתחננת לקבל את זה!‬
‫ובכן, התשובה היא לא.‬
‫למלחמה, למוות,‬
‫ולך.‬
‫היא טיפשה גדולה אפילו יותר ממה שאמרת.‬
‫לא אמרתי "טיפשה", אמרתי "שוטה".‬
‫מה? זה נחמד יותר.‬
‫פרטרניה היא לא משהו שאוכל לשכוח.‬
‫וזו גם בעיה שלך.‬
‫במיוחד שלך.‬
‫העובדה שאת כאן, עוזרת לגרנמיר,‬ ‫נראית ממש כמו כפרה.‬
‫לא ברור אם את זוממת משהו‬ ‫או מנסה להיות טובה יותר,‬
‫אבל בכל מקרה, איך תוכלי לכפר יותר‬
‫מאשר אם תעזרי לי לשקם את מה שהרסת?‬
‫תחייתה של פרטרניה‬
‫לא תגאל רק את נשמותיהם הנודדות‬ ‫של המגנים הנופלים,‬
‫אלא תגאל גם אותך, אוויל־לין.‬
‫תעזרי לי לשכנע אותו.‬
‫אלא אם כן באמת לא השתנית.‬
‫כוחה של טירת גולגולת הגן עליי,‬
‫אז ניסיתי לחלוק חלק קטן מהכוח עם הילד.‬
‫כמו שאני עושה עם קרינג'ר.‬ ‫-והוא נרפא מהטכנו־וירוס של לוח־האם.‬
‫נהדר! אז תוכל לכוון את החרב לכל מי שנדבק.‬
‫יש לנו עשרות אזרחים שכבר נדבקו.‬
‫ועם הפצצות האלה, הווירוס מתפשט מהר מדי.‬ ‫תצטרך להשתמש בחרב על כל איטרניה בבת אחת.‬
‫וזה בלתי אפשרי.‬
‫אבל אם נוכל איכשהו להגביר את הטווח שלה...‬
‫אם זה אפשרי,‬
‫יש רק אדם אחד באיטרניה שמסוגל.‬
‫אורקו, אני מפקיד בידיך‬ ‫את חרב הכוח, ידידי הוותיק.‬
‫בעוצמת כוחה של...‬
‫אורקו, לא!‬ ‫-לא!‬
‫סתם צחקתי.‬
‫אבל אולי זה לא זמן טוב לספר בדיחות?‬
‫אני לא אאכזב אותך, הי־מן.‬
‫אף פעם לא יכולת.‬
‫עדיין יש זמן לשנות את דעתך.‬
‫לא, ככה זה צריך להיות. איטרניה זקוקה למלך.‬
‫איטרניה זקוקה לך.‬
‫חרב, שרביט, עט ודיו. הכול אותו הדבר.‬
‫תשמע לאדם זקן,‬
‫העניין הוא לא מה אתה מחזיק ביד,‬
‫אלא מה אתה מחזיק בלב.‬
‫אתה היית שקט מאוד.‬
‫למה לבזבז את זמני?‬
‫אתה ואני עברנו מספיק עד עכשיו‬ ‫כדי לקרוא זה את זה כמו ספרים.‬
‫לפעמים אני צריך לשמוע.‬
‫ההחלטה הזו שלך.‬
‫ואני אלך אחריך ואהיה לצידך בכל זירה שתבחר.‬
‫אבל מכיוון שמדובר גם בעתידי,‬
‫אני מניח שכדאי שתדע,‬ ‫אף שאולי תופתע לשמוע את זה,‬
‫שאהבתי להיות חתול הקרב שלך.‬
‫היו לי עליות ומורדות עם אבא שלי.‬
‫בנים ואבות, נכון?‬
‫אף שזה לא סוד‬ ‫שהוא רצה שאלך בעקבותיו למלוכה,‬
‫הוא גם הרגיש שאדם אחד‬ ‫לא צריך להיות גם מלך וגם מגן.‬
‫אז מותו הותיר לי ברירה בלתי אפשרית.‬
‫כלומר, עד לשובו של דודי קלדור,‬
‫היורש האמיתי והחוקי לכס המלכות של מירו.‬
‫וכך, עם ביטול החוק האכזרי המיושן‬
‫שמנע ממנו את הכתר,‬ ‫אני כבר לא עומד בפני בחירה בלתי אפשרית.‬
‫כל איטרנוס הייתה עדה היום‬ ‫לאומץ ולתבונה של קלדור‬
‫כשהוא סיכן את חייו‬ ‫כדי להציל אינספור איטרנים מכוחות הרשע.‬
‫הוא הוכיח את יכולתו, הוא חשף את ליבו,‬
‫ואם הוא ייתן לנו הזדמנות שנייה,‬
‫אין מישהו טוב יותר‬
‫להוביל את אנשינו לפרק הבא‬
‫בהיסטוריה הדגולה שלנו.‬
‫לכבוד ולעונג הוא לי להציג בפניכם‬
‫את המלך קלדור הראשון!‬
‫המלך קלדור!‬
‫בפעם האחרונה, התשובה היא לא!‬
‫בבקשה, לורד גרנמיר.‬ ‫אין עוד מישהו בחיים עם הכוח לעזור.‬
‫אני מבטיחה ש...‬ ‫-ההבטחות שלך חסרות ערך!‬
‫זה הכול?‬
‫לא.‬
‫תן לי להבהיר לך את זה.‬ ‫אתה, גרנמיר, חשוב כמת.‬
‫אל תטרחי.‬
‫כבר השלמתי עם העובדה שנשמתי‬
‫תשוטט בזמן ובחלל, משוחררת,‬
‫ואז תדעך.‬
‫תשוטט ותדעך? הנשמה שלך?‬
‫נשמתו של בעל כושר שיפוט הרסני‬
‫שהוביל למלחמות הכי עקובות מדם‬ ‫שעולם, אולי היקום, ראה אי פעם.‬
‫בזבזת מאות שנים בשנאת בני אדם,‬ ‫והאשמת אותם בטעות שלך.‬
‫כן, הם ניצלו לרעה את כוחם,‬ ‫אך זה היה כוח שנתת להם.‬
‫חשבת שתוכל לפטור את עצמך מהאחריות‬
‫בכך שתסתתר במערה ותקווה לטוב?‬
‫לא באתי לכאן כדי להקל על מותך‬
‫כי אני נהנית מריח בשר הדרקון המרקיב‬ ‫ומהחוצפה הילדותית.‬
‫באתי כדי לזכות במחילה שלי,‬ ‫פן פשעיי המרושעים יסללו את דרכי‬
‫לנצח של עינויי גיהינום בסאבטרניה.‬
‫זה מה שמחכה לשנינו.‬
‫יהיר מאוד מצידך‬
‫להניח שנשמתו של גרנמיר המפלצתי‬
‫לא תעמוד בפני זוועות בעלות מידה שווה לשלי.‬
‫אבל יש לנו סיכוי, לך ולי.‬
‫אם הקוסמת החדשה של טירת גולגולת תוכל,‬ ‫בעזרתנו, להשיב את העולם הבא,‬
‫אז אולי עדיין יהיה שם מקום‬ ‫ליצורים כמוך וכמוני.‬
‫היקום עוד לא סיים איתך. עם שניכם.‬
‫עדיין יש זמן לעשות משהו טוב.‬
‫מה קורה? זה עבד? אתה מתכוון לעזור?‬
‫ראשית, חידה. תמיד יש חידה ארורה.‬
‫והחידה הולמת.‬
‫פרדוקס עיוור לקוסם וגם למלך ‬
‫שלא כמו הנחש, ככל שתיקח יותר,‬ ‫תשאיר יותר מאחור.‬
‫מה זה?‬
‫כמובן, כוח.‬
‫לא, לא כוח.‬ ‫"ככל שתיקח יותר, תשאיר יותר מאחור..."‬
‫התשובה היא צעדים.‬
‫אולי את מוכנה.‬
‫המטה הוא רק צינור.‬
‫היא תצטרך הכשרה בקה ובהאבוק.‬
‫תשאיר את זה לי.‬
‫זה היה מהלך מושלם.‬
‫השוטים האומללים לא חשדו בכלום!‬
‫ועכשיו, כל החלקים במקומם.‬
‫פיונים,‬
‫אבירים...‬
‫מלכה...‬
‫ומלך.‬
‫מדברים על השטן.‬
‫הוד רוממותך.‬
‫אני בטוח שאת מתכוונת לשטן...‬
‫בתחפושת.‬
‫יחי המלך!‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬