Luomisen sydämessä on planeetta Eternia, kaksinaisuuksien ihmeellinen maailma.
Miehiä ja hirviöitä, velhoja ja sotaherroja,
tiedettä ja taikuutta.
Riitaisten sisarusten tavoin nämä voimat ovat sotineet iän kaiken,
vaikkakin magiikan mestarit hallitsivat.
Mullistavan paljastuksen jälkeen -
salaisuuksia ei enää ole.
Jokainen paljastus tuo mukanaan lupauksen vallankumouksesta.
JOPA KUNINKAAT
Pakene ennen kuin mielesi sekoaa.
Älä luota siihen, mitä Subternia näyttää.
Sillä kauhu ruokkii tulia helvetissä, jonka Herra on nimeltään...
En haista pelkoa.
Etkö tiedä, oi kuolevainen,
että täällä epätoivo syrjäyttää unelmat -
ja toivo kuolee?
Mutta jopa täällä, Kaaoksen valtakunnassa, me uskomme järjestykseen.
Kärsimys alkaa vasta, kun antaa -
sen ainoan omaisuuden, joka sielulla elämän lopulla on...
Oman nimensä.
Nimenikö?
Olen Adam, Eternian prinssi ja Harmaakallon linnan salojen puolustaja.
Mestariko?
Minä olen Orko, hänen peloton ystävänsä, jolla on lippu Subterniaan.
Sinä...
Emme haasta riitaa, Scare Glow.
Skeletor lähetti ystävämme Subterniaan vietyään vallan.
Anna meidän lähteä Kuolleiden maasta ystäviemme sielujen kanssa.
Raenius ja Malcolm kuolivat sankareina. He kuuluvat parempaan paikkaan.
Missä se on, sillä taivaat putosivat, kun Häijy-Lyn tuhosi Preternian?
Lisäksi ne täydentävät kokoelmaani.
Jos luovun näistä aarteista,
minun on luovuttava niiden herkullisesta pelosta.
Se kauhu on niin käsinkosketeltavaa, että kiljunnan kuulee yhä.
Jätän ne sinne, missä ne ovat.
Mikä näyttäisikään vielä paremmalta niiden vieressä?
Sinä.
Se siitä diplomatiasta. - Varasuunnitelman aika?
Harmaakallon tähden!
Minulla on voima!
Koska kutsut ystäviäsi, minunkin ystäväni voivat tulla.
Tuntevatko muut pärinän?
Tunnen, kuinka aivastus tulee.
Lehmipoikiakin ammuttaa.
Eli pam, pam, pam!
Jiihaa!
Kanat karkasivat häkistään ja tulevat sinne.
Näittekös tuon? Osuin ensilaukauksella! Ei hassumpaa kruunupäältä.
Hyvin nähty, sotilas!
Asemestari auttaa aina, teidän korkeutenne.
Toivottavasti pidät Pilvimurskaajasta. Tein sen itse.
Taivaskiiturit, mennään!
Isä? - Häiritseekö tämä kiusaaja sinua?
Hyvä, Adam! Niin sitä pitää.
Varkaat!
Anastajat!
Teistä kaikista tulee osa kokoelmaani.
Kimppuun, poika.
Teela!
Peittäkää silmät. Sytytän luolaan valot.
Räjähtävä sisääntulo, velhottareni.
Seuraan esimerkkiäsi, mestari.
Flirttailkaa toiste. Nyt häivytään. Pilvimurskaaja, lähdemme tulemaan.
Vie se loppuun!
Poltan teidät elävältä ja herkuttelen lihallanne,
kun sielunne marinoituvat synkässä epätoivossa!
Sillä minä olen...
Anteeksi, Scare Glow.
Subternia on virallisesti suljettu.
Jes!
Se toimi!
Tietenkin. Kun on tekniikkaa, on lahjakkuutta.
Eikä magiikasta ole haittaa. Olit uskomaton.
Entä sinä sitten? Kukaan ei ole murskannut helvetin porttia.
On vietävän ihanaa, että he näkevät vihdoin sen, mitä me muut vuosia sitten.
Mitä olet kertonut ihmisille, isä?
Isä? - Kuninkaani!
Isä!
Voi ei!
"Mennään Käärmevuorelle", hän sanoi. "Sieltä saa aina töitä."
Kaksi päätä ei voita yhtä, joten hiljaa!
No niin! Isken päällä! - Itse olet!
Kaikkivaltiaan Emolevyn kätyrit!
Oli aika, jolloin magiikka, ei kone, oli aseeni.
Kun säälittävä suunnitelma toisensa jälkeen vesittyi,
syytinkö typeriä taikojani ja lapsellisia loitsujani?
En, lapseni.
Syytin vain itseäni.
Mutta kun antauduin -
aidon äitini teknologiselle kosketukselle,
tajusin, etteivät epäonnistumiseni olleet minun syytäni -
vaan johtuivat mielettömästä uskosta magiikkaan.
Nyt kun mieleni on auki,
luotan vain näkemääni.
Ja minä näen vain Emolevyn!
Kunnia kaikkivaltiaalle Levylle!
Hyvin tehty, Skeletor. Teet kunniaa äidillesi.
Samoin kuin isällesi.
Taas uusi sielu sulautettu Levyyn, mestarini.
Entä Skeletor?
Vuosikymmeniä kestäneen karkuruutensa jälkeen hän ymmärtää erheensä -
ja palvelee vain meitä, herrani.
Hän on nyt lauman arvoinen seuraaja.
Mestarillista, hyvä Emolevy.
Onnistuit siinä, missä muut ovat minut pettäneet.
Ja näin Eternian muuntaminen jatkuu.
Julkista juonitteluni, oikea käteni.
Pian otan palkkion, joka minulta on pitkään kielletty.
Sinä päivänä -
Harmakallon linnan yllä taivas kuhisee lauman armeijasta.
Hän ei loukkaantunut taistelussa, Mendor. Mikä isääni vaivaa?
Elinten vajaatoiminta, jollaista en ole kohdannut.
Eikä parannuskeinoa löydy vieläkään. - Vieläkään?
Huomasimme sen viikkoja sitten.
Hän kielsi kertomasta muille kuin kuningattarelle ja Duncanille.
Tiesittekö tästä? Miten annoitte hänen tulla Subterniaan?
Kuninkaan päätä ei käännetty.
Taistella ystäviensä sielujen puolesta poikansa, Harmaakallon mestarin rinnalla.
Se oli isäsi viimeinen toive. - Viimeinen toive? Ei!
Pelasta hänet, Teela. Kuten pelastit minut.
Vaikka hän voisi, en antaisi.
Kuolema koittaa kaikille, poikani.
Kyllä, jopa kuninkaille.
Säästä voimasi, mieheni.
Minun pitää käyttää loppuaikani kahden rakkaani kanssa.
Haluaisin puhua perheelleni. Yksin.
En ymmärrä, mitä yritämme loihtia, Teela.
Preterniaa.
Palauttaisin sen, jotta sankarit, Raenius ja Malcolm saavat lepopaikan.
Nyt kun kuningas Randor tekee kuolemaa, jos en onnistu, miten hänen sielunsa käy?
En voi antaa sen kadota ainiaaksi.
Adamin pitää tietää, että isä kulkee kohti palkintoaan.
Ehkä Velhotar voi auttaa?
Minä olen nyt velhotar, joten minun pitäisi osata.
En voi aina pyytää äitiä apuun.
Mutta ei ole väärin pyytää apua läheisiltä.
Varsinkin kun kuningas Randorin aika loppuu.
Ylväs, kaunis kuningattareni.
Tulit luokseni taivaista kuin enkeli -
ja siunasit rakkaudella ja naurulla.
Parhaat seikkailut, joille pääsin tämän maan herrana,
olivat ne, jotka jaoin kanssasi.
Kiitos, että teit minusta miehen, joka on kaltaisesi naisen arvoinen.
Kiitos, että loit poikamme.
Adam, ylpeyteni ja iloni.
Tunne sama onni, jonka annoit minulle isänä,
kun olet isä.
Olet aina ollut sydämellisempi kuin muut Eterniassa,
joten sinulla on paljon jaettavaa.
Älä odota liian kauaa, vaan kerro Teelalle tunteistasi.
Hei, äiti.
Pikkulintuni.
Olet upea velhotar.
Mutta äiti tietää, kun oma lapsi on pulassa.
Miten voin auttaa?
Yritän palauttaa Preterniaa Harmakallon voimalla -
ja käytettävissä olevalla Zoar-magiikalla. Mutta en pysty siihen.
Opettelen yhä, enkä taida olla riittävän vahva.
Se ei liity vahvuuteen.
Vain Zoarin lahjat annettiin meille velhottarille.
Ja Preternia luotiin kaikkien kolmen vanhan jumalan magiikalla...
Zoarin, Kan ja Ha'vocin.
Preternian palauttamiseksi tarvitset kaikkien sen luojien voimia.
Miten?
Ihmiset unohtivat käärmemagiikan aikaa sitten.
Pelkkä ihminen ei voi löytää sitä uudelleen.
Siihen tarvitaan velhotarta.
Mistä aloittaisin?
Velhottarena olin ikuisesti sidottu tähän linnaan.
Kun Preternia on poissa,
sieluni on sidottu tähän paikkaan -
ja on ikuisesti voimaton.
Mutta sinä olet ensimmäinen velhotar, joka voi jättää Harmakallon.
Etsi Kan taitoa sieltä, missä se viimeksi nähtiin,
Sysisavun maagisesta usvasta.
Sysisavun?
Edes Subternia ei pelota yhtä paljon kuin se.
Siksi menen yksin. - Se kuulostaa vaarallisemmalta.
Kiitos, äiti.
Pystyt tähän, Teela.
Olet aina loistanut kirkkaimmin, kun sydämesi on vaarassa.
Mikset kertonut, että kuolet, isä?
Koska silloin olisit tehnyt kaikkesi He-Manina pelastaaksesi minut.
Enkä minä halua sitä.
Paikkasi ei ole taistelukentällä He-Manina,
vaan palatsissa prinssi Adamina.
Kun vedän viimeisen hengenvetoni,
sinusta, poikani, tulee Eternian kuningas.
Isä, pyydän.
Mutta hallitsetko Adamina vai He-Manina?
Et voi saada molempia.
Kuningas ei voi hylätä alamaisiaan seikkaillakseen.
Harmaakallon mestari kantaa jo raskasta taakkaa.
Kun siihen lisätään kruunu,
se voisi murtaa universumin vahvimmankin miehen.
Sinun on tehtävä valinta, poika.
Sitä minun ei tarvinnut tehdä.
Valinta valtikan ja miekan väliltä.
Ei kyyneliä, sillä olen elänyt pitkän elämän.
Olen maistanut voittoa, mutten koskaan siitä maksamatta.
Olen menettänyt ystäviä, perhettä ja jopa veljen.
Silti kuolen onnellisempana kuin useimmat.
En siksi, että olin kuningas, vaan koska olin sinun miehesi -
ja sinun isäsi.
Rakastan teitä molempia,
joten...
Olet ainoa puhuja, arvon herra.
Kun olet muistellut isääsi, kuningatar Marlena kruunaa sinut.
Pitääkö kruunajaiset pitää näin pian? Isä on ollut poissa päivän.
Eternia on ollut ilman kuningasta yhtä kauan.
Kruunajaiset seuraavat aina hautajaisia. Se on kruunun hinta.
Uutena kuninkaana kerrot alamaisille, että palvelet heitä,
vaikka olisitkin syvällä surussasi.
Mitä minun pitäisi sanoa? - Kerro heille totuus.
Totuus on, että rakastit isääsi kovasti.
Ja hän rakasti sinua.
Adam, on aika.
Eternian sydämet surevat herramme menettämistä.
Koska hänen korkeutensa kuningas Randor...
Kuningas oli...
Kuningas.
Kerran halusin pilvipyörän.
Kaikki Eternosin lapset saivat pyörät. Pyysin isältä pyörää.
Mutta kaikki pyörät oli myyty.
Hän ei käskenyt alamaista tekemään uutta, mutta tiedättekö, mitä isäni teki?
Hän rakensi minulle pilvipyörän. Hän lisäsi uusia osia vanhaan pyörääni.
Hän rakensi minulle pyörän neljän yön aikana. Aivan yksin.
Isä ei ollut käyttänyt työkaluvyötä ennen sitä viikkoa.
Kun hän vihdoin esitteli pyörän, jonka hän oli rakentanut,
en tohtinut kertoa, miten huonolta se näytti.
Kotitekoiselta.
En voinut ajaa sillä.
Koko Eternia olisi nauranut minulle.
En koskaan ajanut isäni rakentamalla pyörällä.
Mutta nyt...
Antaisin kaikki maailman rahat ajaakseni sillä pyörällä edes kerran.
Menetimme Eternian parhaan kuninkaan.
Kun valmistaudun kantamaan kruunua, voin vain pyytää anteeksi,
koska en ole puoliksikaan se mies tai kuningas, joka isäni oli.
Älä sitten ota kruunua vastaan.
Kuka niin sanoi? - Mitä tapahtuu?
Kuka sen sanoi?
Joku, jolta ryöstettiin esikoisoikeus.
Olen Keldor, Randorin veli -
ja Eternosin laillinen hallitsija.
Tekstitys: Eveliina Paranko