‫פרק זה עוסק בנושאים רגישים, כולל התאבדות.‬
‫יש לנקוט בשיקול דעת בצפייה.‬
‫לא נעים כי זו אחותך,‬
‫אבל לאחרונה יש לה קטע כזה‬
‫שבכל פעם שאני מתחיל לספר סיפור,‬
‫משהו שקרה באותו יום,‬
‫משהו קטן. שטויות, לא משנה. בקיצור,‬
‫אני מגיע לשורה התחתונה של הסיפור והיא...‬
‫אתה מכיר מישהו בשם פול?‬
‫מה?‬
‫ דם חם‬
‫אמנדין‬
‫כאן ב-20:00 אני יודע מי זה פול‬
‫תודה, גבר.‬
‫- אתה גר פה? - באתי לביקור.‬
‫למה?‬
‫אני מרצה. כתבתי ספר.‬
‫מה שמו?‬
‫לקח לך הרבה זמן?‬
‫ארבע שנים.‬
‫מכרת הרבה עותקים?‬
‫שישים ושניים.‬
‫בעיקר לספריות.‬
‫על מה הוא?‬
‫הוא עוסק באנטומיה, בפיזיולוגיה ובפתולוגיה‬
‫של מערכת העצבים של בעלי חיים.‬
‫- מה, המוח שלהם? - מוח, מסלולים עצביים.‬
‫אז אתה יודע מה חיות חושבות?‬
‫על מה ספאד חושב ברגע זה?‬
‫הוא מאושר?‬
‫מבחינה טכנית, אם ספאד‬
‫לא צמא, רעב, שרוי בסכנה או בכאב, אז...‬
‫באופן כללי, אני מניח שכן.‬
‫מה איתך?‬
‫באופן כללי?‬
‫הייתי אומר בביטחון‬
‫ובמונחים שאפילו ספאד יוכל להבין‬
‫שאני כל הזמן צמא,‬
‫שרוי בכאב יוצא דופן ו...‬
‫ברמה אדירה, עצומה,‬
‫ברורה, נוכחת וכמעט תנ"כית של סכנה.‬
‫אתה רוצה אסיד?‬
‫כן.‬
‫הזמנה, מנת סלמון, מנת בקר, מנת סביצ'ה,‬
‫שתי מנות לובסטר, שתי מנות צ'יפס, שתי מנות ברוקולי סגול.‬
‫כן, שף!‬
‫לו שיחה נכנסת‬
‫אחה"צ טובים.‬
‫היי. אני רק בודקת מה שלומך.‬
‫כן. לא רע. אני בסדר.‬
‫איפה גרטה?‬
‫היא אצל אימא ואבא.‬
‫דיברת עם אמנדין?‬
‫האמת היא שלא, אבל אני נפגש איתה הערב, אז...‬
‫ג'ף חזר?‬
‫הוא חוזר הערב. אתה צריך אותו?‬
‫לא. הכול טוב. פשוט... כש...‬
‫אחרי שאיפגש עם אמנדין, יכול להיות שאצטרך...‬
‫לקפוץ לבקר אתכם קצת, אם זה...‬
‫תקשיבי, אני צריך לנתק. אני חייב לחזור לעבודה, מבינה?‬
‫בסדר, מותק.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫היי!‬
‫נולדתי ב-1876‬
‫למשפחה כפרית וענייה.‬
‫תודה.‬
‫ואז הגעתי לפריז בגיל 16.‬
‫ובמשך שש שנים עבדתי במפעל עוגיות.‬
‫אבל בלילות,‬
‫הייתי מציירת את התמונות שראיתי בעיני רוחי.‬
‫את גאונה, מדלן.‬
‫קוקו יודעת את זה.‬
‫אם הצלחתך תרחיק לכת,‬
‫היא תשמיד אותך.‬
‫איך אתה אומר את זה?‬
‫יש האומרים שקוקו היא מעצבת האופנה הכי משפיעה בכל הזמנים.‬
‫- מדלן... - היא חוללה מהפכה באופן שבו נשים התלבשו,‬
‫ובו זמנית, היא ניצלה לטובתה את מעמדה כאייקון אופנה.‬
‫יתר על כן, אתה מתחתן איתה.‬
‫מדלן...‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫נראה לי שכדאי שאלך.‬
‫עוד לא 15:00.‬
‫אני יודעת. אני צריכה לקחת את הילדים מבית הספר.‬
‫אילו ילדים?‬
‫- שום דבר. - מדלן...‬
‫- כן, אני צריכה ללכת. - מדלן...‬
‫למה את פה?‬
‫זה בדיוק העניין.‬
‫אני לא.‬
‫ברוכים הבאים, חברי הפאנל, מקולג' קאיוס,‬
‫ד"ר ריטה המלי, פרופ' הונייד גופטה שלנו,‬
‫מאוניברסיטת סנטה פה, המרצה האורחת, ד"ר אליסון ברוקר,‬
‫ומאוניברסיטת אקסטר, ד"ר ג'פרסון וילסון...‬
‫...פסיכופתולוגיה היא החקר של מחלות מנטליות או התנהגותיות ביונקים...‬
‫היסטורית, הייתה נטייה אנתרופוצנטרית...‬
‫- ד"ר וילסון? - סליחה, מה הייתה השאלה?‬
‫השתמשנו לאחרונה בדימות מוחי‬
‫כדי לחקור הולכה עצבית סרוטונרגית ודופמינרגית‬
‫אצל כלבים שלוקים בהפרעה כפייתית כלבית,‬
‫או סי-סי-די...‬
‫מדדנו את זמינות הסרטונן לקולטן...‬
‫ד"ר וילסון, הכול בסדר?‬
‫ג'ף עשה משהו.‬
‫משהו נורא.‬
‫הוא לא יודע שאני יודעת, אבל...‬
‫אני יודעת.‬
‫אני יודעת הכול.‬
‫בוגדים!‬
‫- קוקו! - קוקו?‬
‫בגדתם בי.‬
‫קוקו, לא!‬
‫לא, קוקו!‬
‫- לו! - לא!‬
‫לא!‬
‫שלום?‬
‫תניחי לי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫בבקשה, אל תקפוץ.‬
‫לא משנה מה הבעיה...‬
‫לא משנה מה קורה...‬
‫עדיין לא מאוחר מדי.‬
‫בבקשה. אתה בסדר.‬
‫הינה.‬
‫תפוס אותי.‬
‫אתה בסדר.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫ג'ף.‬
‫אני מכירה אותך?‬
‫בסדר. נעלתי את הדלת האחורית. נתראה אחר כך.‬
‫את רוצה שאביא משהו?‬
‫רק את עצמכם.‬
‫- מה אנחנו אוכלים? - ביף ולינגטון.‬
‫המנה האהובה על דום.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫שלום, ג'יימי.‬
‫התינוק היה שלך.‬
‫בסדר. שיהיה.‬
‫- חשבתי... - אני לא יודע איך את אמורה לדעת.‬
‫אני יודעת.‬
‫נפלא.‬
‫אני בטוחה שיש לך שאלות.‬
‫לי? לא.‬
‫את יודעת, בלה-בלה. הבנתי.‬
‫אני מבין עכשיו. ברור. טיפש שכמוני.‬
‫- ג'יימי... - אני אלך בעוד רגע.‬
‫אבל לפני שאלך...‬
‫דייב...‬
‫ג'ייסון...‬
‫ג'ף.‬
‫החבר הכי טוב שלי. השושבין בחתונה שלנו.‬
‫בעלה של לו.‬
‫דוד של גרטה.‬
‫אבא של שני הנכדים האחרים של ההורים שלי.‬
‫וילף ולילי.‬
‫גרטה.‬
‫ההורים שלי.‬
‫לו.‬
‫אני.‬
‫בסדר.‬
‫"אני קורא מהים העמוק.‬
‫"בואו אחריי!‬
‫"בוא איתי, ג'יימי. בוא נתעופף על מרבד קסמים.‬
‫"תראה! הינה לווייתן.‬
‫"דרך אגב, אני בהיריון!‬
‫"למי אכפת? אני מרחפת באוויר!"‬
‫אני ריסקתי את הכינור שלך.‬
‫- אני יודעת. - יופי.‬
‫אני מבין. אני יודע שהוא לא יסולא בפז, יחיד במינו, כל זה.‬
‫אני לא יודע איך תתגברי על זה.‬
‫אז זהו?‬
‫זה נגמר, אבל אתה אפילו לא רוצה לדעת למה?‬
‫בסדר. לכי על זה. בשביל הצחוקים.‬
‫בואי נשתעשע. תספרי לי. קדימה. תשתפי אותי,‬
‫הו, אישה מסתורית שכמוך, הו, אמנדין,‬
‫מדוע החלפת את חיינו בעד זיון זול?‬
‫בעד הרבה זיונים זולים!‬
‫- הכמות משנה? - היא משנה לי.‬
‫אם אחד מהם החבר הכי טוב שלי.‬
‫בסדר.‬
‫תשכח מג'ף לרגע.‬
‫טוב, קשה לעשות את זה. ממש קשה.‬
‫מה אם זה היה מסתכם בשניים האחרים, באחד?‬
‫את רוצה שאבחר אחד? שאני אבחר?‬
‫שיהיה ברור, אחד זה שובר לב!‬
‫- זה אסון. קטסטרופה! - אסון?‬
‫- טוב, אז אחד זה מספיק? - אחד זה די והותר.‬
‫טוב.‬
‫אני לא יכולה לתאר לעצמי מה הרגשת.‬
‫כשחשבת על זה.‬
‫שאני עושה את זה עם מישהו אחר.‬
‫דברים שאנחנו עשינו...‬
‫וגם דברים אחרים.‬
‫עם דייב, הסקס היה בסדר.‬
‫לא מדהים.‬
‫ג'ייסון היה טוב יותר.‬
‫הוא אהב משחקי תפקידים.‬
‫אתה יודע, פנטזיות?‬
‫דברים מטורפים. היה לו ראש די פתוח.‬
‫לגבי ג'ף אני מרגישה אשמה.‬
‫בפעם הראשונה שעשינו את זה חשבתי,‬
‫"אמנדין! מה את עושה, לעזאזל? זה החבר הכי טוב של ג'יימי!‬
‫"איזו מין מפלצת את? פשוט תפסיקי.‬
‫"זה פשוט לא בסדר. זה כל כך..." אבל אז...‬
‫פתאום, פשוט גמרתי ממש חזק.‬
‫אורגזמה אדירה.‬
‫במשך דקה בערך.‬
‫לא בגלל מה שהוא עשה.‬
‫הוא היה טוב, שלא תבין אותי לא נכון, אבל...‬
‫זה היה יותר... לא יודעת, בגלל המצב?‬
‫כן, אני יודעת שקשה לשמוע את זה,‬
‫אבל טוב יותר לדעת, לא?‬
‫אחרת זה פשוט ישגע אותך.‬
‫תראה...‬
‫אני יודעת שמה שעשיתי היה נורא. עשיתי דברים נוראיים.‬
‫בגידה זה רע. בגידה זה נורא. בגידה זה...‬
‫אבל... האומנם?‬
‫כאילו, זה רק סקס.‬
‫יש לנו אמצעי מניעה.‬
‫ומונוגמיה היא רעיון יפהפה,‬
‫אבל אתה חייב להודות שזה די קשה, נכון?‬
‫לבקש מגבר אחד לייצג בעינייך את מכלול הגבריות.‬
‫הוא הגבר. היא האישה. היחידים שיהיו אי פעם.‬
‫הכוס שלה הוא הכוס היחיד. הזין שלו הוא הזין היחיד.‬
‫אתה חייב להודות שקשה לעמוד בזה, נכון?‬
‫ואנשים נאמנים... טוב,‬
‫הם פשוט מאוננים בסתר על אנשים אחרים.‬
‫הוא בשירותים, מדמיין שהוא מזיין את הבחורה מהעבודה.‬
‫היא בחדר השינה, מדמיינת שהיא מוצצת לבחור מחדר הכושר, ואז הם יוצאים,‬
‫מקלחים יחד את הילדים, צופים בטלוויזיה.‬
‫אבל הם אנשים נאמנים.‬
‫כי הם לא באמת יאכלו את הגלידה.‬
‫כי באמת לאכול את הגלידה, זה מעשה פסול.‬
‫זה המעשה הכי נורא בעולם. זה רוע לב.‬
‫- את אומרת את זה רק כי נתפסת. - לא תפסת אותי.‬
‫מה?‬
‫אתה זוכר את המניפסט שלנו? אתה זוכר מה היה כתוב בו?‬
‫"האהבה היא בלתי אפשרית.‬
‫"אם כך, אנחנו מוכרחים להאמין בדברים בלתי אפשריים.‬
‫"אנחנו מוכרחים להאמין בקסם."‬
‫זה קרה לפני שבע שנים, שלושה שבועות ויום אחד.‬
‫זה קרה בשנה שעברה.‬
‫- היי, מותק. - היי, הגעת.‬
‫בדיוק בזמן. איך היה?‬
‫- את יודעת. מה שלום הקופיפים? - הם למעלה.‬
‫התנהגו יפה.‬
‫ריח נהדר. מה אוכלים?‬
‫ביף ולינגטון. תוכל להביא לי יין?‬
‫בדרך.‬
‫זין.‬
‫הלו?‬
‫כן.‬
‫ג'ף?‬
‫- כן? - זה בשבילך.‬
‫הלו?‬
‫היי, ג'יימי.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬