Горе слизьке.
Воно має багато личин.
Наприклад, коли ми переживаємо втрату,
то відчуваємо, наче нас зрадили.
Ви погоджуєтеся, Амандін?
Зрадили?
Джеймі?
Ви можете сказати, що почуваєтеся, наче вас зрадили?
Перепрошую.
Вибачте, я мушу відповісти.
Мені шкода. Привіт, друже.
Привіт, як справи? Знайшов трюфелі?
Савіні?
Гаразд, шукай далі. Добре. Доклади зусиль.
Так, Бріґґсі, я не маю часу. Гаразд, до зустрічі. Бувай.
Перепрошую. Що ви казали?
Просто в мене наразі багато роботи.
Знаєте, ми відчиняємося сьогодні, а зали ще не готові.
Помилки в меню «а-ля карт».
Намагаємося знайти трюфелі Савіні…
То це для вас не на першому місці?
Звісно, на першому.
Можна дещо спитати, Джеймі?
Вам здається, що ви недостатньо хороші для Амандін?
ССАВЦІ
Коли ви повернулися з концерту?
Близько 21.30.
Няня була тут?
Так. Рейчел.
Я заплатив їй, а потім пішов працювати над десертним меню.
Я шеф-кухар.
Сьогодні відкриваю свій перший ресторан.
Так, я був там, на кухні.
Ви нічого не чули?
Я був у навушниках.
Коли я працюю над меню, то завжди слухаю музику.
Скільки вона коштувала?
Скрипка чи Xbox?
Вибачте, це…
Мене трохи трясе, відверто кажучи. Нас ніколи ще не грабували.
- Це не пограбування. - Вибачте?
Не пограбування, а крадіжка зі зламом.
Звісно.
Це гарний інструмент, базовий.
Звісно, це не Растеллі, але солідна річ.
Вона найпопулярніша.
Скільки вона коштує?
Саме ця…
Дякую. Щиро дякую.
То просто розбили вікно й забрали її?
І приставку Xbox.
Аммі каже, що там була кров. Може, перевірять ДНК?
По-перше, у копів немає зразків ДНК зламників Лондона.
По-друге, вона не Аммі. Її так не називають. Її звати Амандін.
Таксі!
Слухай, усе буде гаразд, Аммі.
Я з тобою.
Дякую за сьогодні.
- Ти дуже допоміг. - Ти порізався.
Що?
У тебе пластир на руці. Ти порізався.
Друже, я ж шеф-кухар.
Знаєш? Ось поглянь.
Поглянь. Ми завжди ріжемося, ясно?
Сьогодні це була дружня послуга.
Аммі, зустрінемося на відкритті сьогодні.
Відвезіть нас на Стренд, будь ласка.
- Це знак. - Що саме?
- Пограбування. - Зламування.
Хто знав, що вона там?
- Хтось вдирається і краде скрипку… - І приставку.
До дупи Xbox.
Тебе хвилює клята Xbox? Бляха, що з тобою?
- Зупиніть авто. - Ти про що?
Я спізнююся.
Амандін! У мене немає часу. Що ти робиш?
- Я спізнююся. - Я не хочу це дешеве…
- Це солідний інструмент! - …лайно.
- Просто їдьте. - Ти куди? Зачекай!
Зачекай!
Трясця!
Місіс Вілсон.
Є новини?
Перепрошую, що?
Олень.
А, так, звісно. Ні.
Чи його… Не знаю… Чи його…
Належно поховали?
Поховали?
Це їжа для собак.
Я його розібрав, змолов м'ясо й нагодував собак.
Гаразд, я поїду.
Так. Мені шкода, друже. Я знаю, що ти хотів їх.
Забудь про Савіні, ясно?
Нехай хтось зганяє до «Harrods» і візьме найкращі.
І зателефонуй майстру щодо витяжки.
Гаразд.
От бляха!
- Ви граєте? - Перепрошую?
На скрипці?
Що? Це? Ні. Тут у мене автомат.
На випадок, якщо справи підуть кепсько.
- Що таке «орак'єтті тартюфет»? - «Орек'єтті».
Італійською це означає «вушко».
Це південноіталійська паста з твердої пшениці, без яєць,
з печерицями, спаржею, пармезаном,
під заправкою з трюфелевої олії, трюфелевого крему та трюфелевої стружки.
Який смачний опис, аж слинка потекла.
Минулого року ми з Марком шукали трюфелі в Тоскані.
Але вони не Савіні, еге ж?
- Савіні – божественні трюфелі. - Звучить неймовірно.
Десять балів місіс Клер.
Отже, бізнес-рахунки.
- Так. - Вони невеликі.
Знаєте, Савіні недешеві.
Бріґґсі, трюфелі мають бути Савіні.
Треба. Таксі!
Телефонуй усім. Просто дзвони. Усім, кого знаєш.
Гаразд. Добре.
Агов, друже.
«ІМПЕРІАЛ» ПОСЛУГИ ЗАСКЛЕННЯ
Матусю!
Ґрето! Що таке, люба?
- У мене щось у нозі. - Що це?
Погляньмо…
Мабуть, болить. Гаразд.
Зараз полікуємо. Нумо.
Ось так.
«Понад усе Коко прагнула бути вільною.
Вільною від обов'язків, які прибивали жінку до землі.
Від каторги материнства, від щоденної безпросвітної нудьги.
Коко казала, що дівчина має стати
лише тим, ким сама хоче».
Лу?
Що? Що таке? Що сталося?
Нічого не сталося.
Нічого такого.
Просто…
Учора ввечері, коли я повернувся, тебе не було.
Так, я вийшла на прогулянку, тож…
Так, але діти залишилися самі.
Вони спали, я їх замкнула.
Але вони були самі.
Бажаєте чогось?
- Ні, ми намагаємося… - Дайте «Гіннесс», будь ласка.
Вони чудові.
- Це не Савіні, але… - Знаю.
Але в меню сказано «Савіні».
Це ж…
- Використай їх. - Так?
Ніхто не знатиме. Гаразд?
Будуть Савіні.
- Це Савіні. - Негайно.
Гаразд.
Добре.
Так, і, Бекс, посади «Vogue» за восьмий столик.
Гаразд? А «Times» і «Vanity Fair» – за сьомий і дев'ятий.
Тоді столики 14, 17 і 16… Це брудне.
Навіщо ти вийшла за нього?
Це ж безглуздя.
Чому?
Ну, я не знаю його,
але ти неймовірна.
Ти могла б мати будь-кого.
І, щойно будуть готові, подавайте. Просто… гаразд?
Що смачне, Бакінгеме?
Нічого. Справді. Абсолютно нічого.
Кіоск із кебабами поруч, там смачно.
Дякую, що зайшли.
Шері, Клер, як ви?
Кажуть, у вас тосканські трюфелі. Самі Савіні.
Так. Скажете, чи сподобалося.
Дякую за все.
Мамо! Дякую.
Тату.
- Дякую, що прийшов, друже. - Друже.
- Покажи їм. - Радий, що ти зміг прийти.
- Ти. Яка ти гарна. - Ти.
Ти. Я дуже…
- Удачі, Джеймі! - Не завадить.
Деніеле, привіт. Як ти? Радий бачити.
Хто це?
Брате, це моя красуня-наречена Брі.
Брі, це наш маестро Джеймі.
- Це так захоплююче. - Справді? Не для мене.
Гляньте-но, тремор. Хочете пораду, Брі?
Замовте ягня з пореєм по-селянськи. Не пошкодуєте.
Дене, можна тебе на кілька хвилин?
Нічого? Я швидко. Перепрошую. Дякую.
Слухай, друже.
Я лише хотів перепросити за те, що був такий роздратований уранці.
Я не… Слухай, дякую тобі.
За все, що ти зробив для Амандін за останні кілька тижнів.
Від усього серця дякую тобі.
Знаєш, я колись працював на кухні.
Під час академки, у готелі в Гатфілді.
Пам'ятаю, як хтось поріжеться, то пластирі мають бути сині.
Що?
На випадок, якщо впаде в їжу.
Синіх страв небагато.
І я загуглив.
Це не лише моя думка, але це насправді закон.
Про харчову безпеку, 1990 р.
Покажи їм, братане.
Вітаю. Дякую, що прийшли.
Беатріс, ти неймовірно гарна.
Джеймі, я чула, до тебе вдерлися.
Так, на жаль.
- Ти був удома? - Так.
- І нічого не зробив? - Я…
Ні, ти маєш рацію, Беатріс.
Твоя правда. Я був удома.
Був удома, і жодне вибачення не допоможе.
Мені треба було хоч щось удіяти.
Треба було зробити хоч щось.
Ні. Не слухай її.
Бляха, покажи їм, Джеймі.
Покваптеся з обслуговуванням. Зосередьтеся всі.
От дідько!
Це витяжка.
Якщо не витримуєш спеки… Зачекай!
Гаразд. Давай. Іди.
Давай.
Ти потієш на тарілку. Поклади її.
Вийди, провітрися. Знайди когось іншого.
Зараз.
Де Бекс? Я ж дав доручення.
- Поремонтуйте! - Що таке?
Нічого. Іди назад. Відпочивай.
- Ремінь порвався. - Можна взяти з авто.
- Не… - Ні, надто великий. Потримай. Зараз.
Отак.
Добре.
Так.
Секундочку.
А зараз…
Це дасть вам годину.
Дякую.
До речі, молюски до біса неймовірні.
Це морські слимаки.
Бачиш? Я невігласка. Побачимося внизу.
Де ти була?
На даху.
Твої панчохи зникли.
Справді.
Так, трахалася із шеф-кухарем, тому…
- Справді? - Так. Француз. Гарний кухар.
На даху?
Справді?
Замовлення, Джіо.
Один ананас, одна панакота, один коржик.
Це Савіні. Божественні трюфелі.
Трахни мене.
Не зупиняйся.
Трахни мене, дурнику.
Що ти робиш? Не зупиняйся.
Чому ти зупиняєшся?
- Що ти сказала? - Нічого.
Що? Нічого.
Ти назвала мене дурником.
Ні, не назвала.
Я почув, ти сказала: «Трахни мене, дурнику».
- Не казала я. - Сказала.
- Чому дурник? - Це безглуздя.
Ні, відповідай.
- Чому назвала мене дурником? - Я…
- Ясно. - Просто вирвалося.
- Справді? - Заради бога, Джефе.
У нас секс, а ти називаєш мене дурником?
- Ти теж обзивався. - Коли це?
Я…
Минулого Різдва в гостьовій. Ти назвав мене курвою.
- Це інше. - Чому це?
То таким ти мене вважаєш? Дурником?
Зараз ти справді дурник.
- Не можу повірити. - То повір.
Я дурник?
Клятий дурник?
Це останнє замовлення. Усе прекрасно. Майже завершили.
Чудовий вечір.
Відмінна робота.
От і все, уже майже…
«Якась незбагненна принада
є в цьому морі,
чиє лагідне і вбивче коливання, здається,
свідчить про живу душу, зачаєну в глибині…»
Цей ресторан – твоя мрія,
і ти назвав його на мою честь.
Я ніколи цього не забуду.
І останній вихід.
Вітаю, босе.
Усі чекають.
Годі. Будь ласка.
Сядьте, будь ласка.
Коли мені було чотири…
Мені дуже шкода.
…я приготував для мами чай з тостом і приніс у ліжко.
Чай був холодний, молока забагато, а тост підгорів.
Але вона сказала, що це найсмачніший чай з тостом, які вона куштувала.
Тому, мамо, це ти винна.
Це…
Але…
Фото, яке ви бачите за барною стійкою,
- це не моя мама. - Дякувати богові.
Це…
Це Амандін.
Моя дружина.
Бачте, є дві Амандін і…
Обидві вимогливі.
Обом потрібно
багато турботи й уваги.
Обидві…
Амандін якось сказала мені,
кілька днів тому, еге ж, Амандін…
Амандін сказала, що в житті потрібно знайти пристрасть.
І я в це вірю, справді. Вірю.
І я зустрів…
Познайомився з деким нещодавно…
З Дейвом.
Дейв – бухгалтер,
та його пристрасть – сальса.
А ще є такий собі Джейсон.
Джейсон – режисер… Джейсон був режисером-рекламником
і любив мотоцикли.
А ще є Пол.
Я не знаю, хто такий Пол.
Амандін знає.
Знаєте, цим трьом чоловікам невідомо, що в них спільна пристрасть.
Бо різниця між рестораном «Амандін»
і дружиною Амандін у тому,
що ресторан не трахається з трьома чоловіками за моєю спиною.
Я кохаю тебе, рідна.
Це все для тебе.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька
Творчий керівник Галина Шрам