- Ми не встигнемо. - Куди?
- На захід сонця. - Тисни на газ.
Ти бачив ці дороги?
На вебсайті зображена пара в гарячій ванні із шампанським,
яка споглядає заграву. Це ми. Ми це оплатили.
- А якщо ми помремо? - Озирнися.
- Я дивлюся… - Ти можеш…
уявити справді кращий спосіб піти?
Якщо зірвемось із цього урвища, прокотимося 250 метрів і спалахнемо,
то станемо найкрутішими серед знайомих.
Гаразд, тримайся.
ССАВЦІ
Так, зачекай.
- Котрий? - Не знаю.
Не пам'ятаю, синій будиночок чи той інший.
- Немає сигналу. - Мабуть, той.
- Швиденько, та обережно! - Так.
Немає часу! Ти куди?
Часу немає! Залазь.
- Я не можу залізти! - Залазь у ванну.
- Гаразд. - Гаразд.
Ми встигли!
Тільки поглянь на це.
Отже,
розпаковуємося чи спершу трахаємося, а потім розпаковуємося?
Друге.
Якби ти міг сидіти зі мною
чи з будь-якою жінкою в історії, кого б обрав?
Не можу обрати між…
тобою, двома Джейн – Менсфілд і Фондою,
Деббі Гаррі
та Бейонсе в будь-яку мить в історії.
А ти?
Марлон Брандо.
Альбер Камю. Распутін.
Найбільша секс-машина Росії.
Пол Ньюман. Іґґі Поп.
- Молодий Елвіс Преслі. - Тіснувато стає.
Генрі Міллер, Раян Гослінг і ти.
Ні, зачекай. Стів Макквін, Генрі Міллер,
Раян Гослінг, Отіс Реддінг, Прінс, ти.
Добре, що можна бути відвертими в таких речах.
Це він через мене.
- Він прокидається. - Справді?
- Відчуваєш? - Так.
Ми йому сподобаємося, га?
Спершу.
Потім він буде нас соромитися.
Потім ненавидіти.
Потім, сподіваюся, ми йому знову сподобаємося.
Але не надто сильно.
Щоб коли нас не стане, він посумував трохи та забув про нас.
З річницею, місіс Бакінгем.
Послухай-но.
«Шукаєте найкращий спосіб розслабитися?
Кваліфікована масажистка Соня з Плімута
пропонує шведський чи глибокий масаж гарячими каменями,
рейкі та/або прогрівання вух свічками
вартістю від 75 фунтів».
- Спробуємо? - Давай!
Гаразд.
Соню з Плімута…
Це твій щасливий день.
Два рейкі/масажі, будь ласка.
Амандін?
Амандін, хутчіш сюди, там кит.
Я не жартую. Трясця, там кит.
Бігом, бляха, це ж кит.
Привіт.
Вітаю. Амандін!
Тут кит і Том Джонс.
Справжній Том Джонс.
- Амандін? - Джеймі…
У мене кров.
Усе буде гаразд.
Не схоже на це.
- Вам не можна. - Я її не залишу.
Зачекайте тут.
Привіт.
Здоров.
Як ти?
Під кайфом.
Це ж непогано.
Гляньмо на це з позитивного боку.
Тепер він не буде нас ненавидіти.
Так.
Що ти робив учора ввечері?
Я…
Я пив віскі.
Тоді десь шість годин сидів у гуглі.
Тепер мені достеменно відомо все про синіх китів
і Тома Джонса.
Можеш мене перевірити.
Найбільший ссавець у світі?
Том Джонс.
Його язик важить 2,7 тонни.
У Тома Джонса найбільший пеніс серед усіх живих істот. Три метри.
Боже, усе гаразд.
Усе гаразд.
Люба.
Що таке? Що тобі потрібно?
Треба розповісти всім.
- Не треба. - Це сталося.
У мене немає номерів, люба.
Ось. Зателефонуй усім.
Я хочу зробити похорон. Не похорон…
Щось. Щоб попрощатися.
Звісно.
Коли тебе забрали туди,
забрали від мене, я пішов на парковку.
Я молився.
Ти не віриш у Бога.
Знаю. Це повна маячня,
але я молився. Молився, ясно? Це було…
Я сказав, що нехай забирає дитину, але залишить тебе.
Бо якою б не була його любов до тебе,
вона й близько не зрівняється з моєю.
- Він послухав. - Так, послухав.
Хоча його й немає.
Привіт, мамо.
Ні, я з телефону Амандін. У мене жахливий зв'язок.
Тато поруч?
Я мушу дещо вам сказати.
Я забув сказати. Фургон з рибою заїжджав.
Я взяв кальмара.
Чудово.
Якось у школі я зробив проєкт про восьминогів.
Я стояв перед усім класом,
дуже хвилювався і перше, що я сказав:
«У восьминога вісім дупалець.
Щупалець! Тобто щупалець!».
От тобі й незручна ситуація. Заберіть мене хтось звідси!
Лу?
Горнятко чаю?
Залюбки.
Привіт, Лу, це я. Я з телефону Амандін.
О ні. Як шкода.
Як вона?
Усе гаразд. Тобто тримається.
Ми тримаємося. У нас усе буде…
Усе буде добре.
Ти сказав мамі з татом?
Щойно, так.
Лу, я мушу йти. Тут поганий зв'язок.
Я люблю тебе, Джеймі.
Я тебе теж.
Пол Як справи, солоденька
Коли повернешся? У понеділок
Сумую за тобою А я за тобою
Скучив за твоєю дупою А я за твоїм прутнем
Привіт. Ви мій сусід, еге ж?
Я Том, живу поруч. Радий познайомитися.
Не знаю, як ви, але я тут оживаю.
Я наче знав ці краєвиди все життя.
Вони западають глибоко в душу.
У вас буває таке?
У вас усе гаразд?
Господи!
Ви що, устриць наїлися?
Том Джонс?
Так.
Джеймі, друже, час.
Як я виглядаю?
Ніс надто близько до рота.
Дякую, друже. Ходімо.
Ваше кохання таке сильне.
Що б не сталося, пам'ятайте про це.
Принаймні ви є одне в одного.
Дякую. Це важливо. Бувай.
Мій батько був першою скрипкою
в Паризькій філармонії.
Коли Амандін була маленькою, то сиділа в нього на колінах
і слухала Моцарта.
Це… Це скрипка твого діда.
Він хотів віддати її твоєму синові.
Тепер вона буде для наступного сина.
Це дуже мило. Дякую.
Певна, більшість із вас не розуміє, навіщо це нам.
Але для нас важливо, що ви прийшли, тому я хочу дещо сказати.
Сказати моєму чоловікові.
Джеймі, ти найнеймовірніший чоловік,
найбагатогранніший, найвеселіший,
найсексуальніший у світі.
Я кохаю тебе.
І хочу мати з тобою ще сто дітей.
Я теж тебе кохаю. Кохаю.
За Джеймі й Амандін.
- За Джеймі й Амандін. - За Джеймі й Амандін.
Я не працюватиму сьогодні. Мені погано.
Гаразд, побачимося пізніше.
Це якось дивно, насправді.
Ні, не дивно. Просто…
Трохи ніяково, бо вона твоя сестра.
Але ж…
з нею щось таке відбувається,
коли я починаю щось розповідати
про те, що сталося того дня,
щось неважливе. Якусь маячню, знаєш. Байдуже,
я наближаюся до кульмінації,
а вона навіть не помічає.
Вона навіть не чула, що я говорив.
Наче вона за мільйони кілометрів від мене, а мої балачки – це шумове тло.
- Якщо ти з коханим… - Ти знаєш якогось Пола?
Що?
Нічого. Не зважай.
Я не експерт, та, певно, вам з Амандін потрібна допомога.
Пройдіть терапію абощо.
Ви пройшли крізь пекло, ви, мабуть, у шоці.
Я в шоці.
- Це ж цілком природно. - Шок. Почитай.
Що це?
Просто прочитай. Уголос.
«Пол: "Коли повернешся?"
Амандін: "У понеділок".
Пол: "Сумую за тобою".
Амандін: "А я за тобою". Сумне обличчя.
Пол: "Скучив за твоєю дупою".
Амандін: "А я за твоїм прутнем".
Пол: "Я хочу кінчити тобі на обличчя".
Амандін: "Щойно повернешся. Цілую"».
Як Джеймі?
Він упорається.
Біжи.
Хороша дівчинка.
Сидіти, хороша дівчинка.
Сидіти.
Усе гаразд.
Молодець. Гарний хлопчик.
Усе гаразд.
Ось так.
Ось так. Просто дихай.
Бляха, ти хто?
- Сядь. - Геть з мого дому!
Я чоловік Амандін.
Цікаво, еге ж?
Тягнеш свою лямку
в житті, з дня на день,
живеш у своєму світі.
Та раптом
стається нещастя.
Озираєшся – а ти на пляжі, наодинці
з Томом Джонсом.
Що?
Кафе «Чіно» на Олд-Бромптон-роуд.
Бар «Хосе Тапас» на Бермондсі-стріт.
Вечірня подорож, щоб подивитися оригінальний фільм
Франсуа Трюффо «400 ударів» у кінотеатрі «BFI».
Люксове таксі.
Невдовзі по тому сюди.
Я два тижні стежив за тобою.
Мені все відомо про тебе.
Де живеш, працюєш.
Ключ під цеглиною поруч із сухою геранню.
Дівчина, яку ти зустрів у понеділок
і повів до ресторану на площі Сохо.
Венді Вілсон.
На Венді була обручка.
Чекаєш весільних дзвонів, друже?
- Гаразд… - Ти трахаєш мою дружину.
- Послухай-но. - Ти трахаєш…
чи не трахаєш мою дружину?
Не кажи Венді, прошу.
- Добре. - Прошу.
Отже, трахаєш.
Гаразд.
Розумієш, у нас тут проблемка.
Бо я кохаю свою дружину.
Кохаю.
Так сильно, що піду на все заради неї.
Я не хотів вдиратись у твою барлогу,
яку ти вважаєш своїм житлом.
Я б помер заради неї.
Я б убив заради неї.
Тому в тебе є вибір.
Ти можеш закінчити це негайно
й більше ніколи не говорити з моєю дружиною,
або я відчиню ту скриньку з лихом.
Саме так, Поле.
Почну з відвідування нареченої,
яка працює на рецепції в дерматологічній клініці на Гарлі-стріт.
Настав час обирати.
То що обереш, Поле?
Хто такий Пол?
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька
Творчий керівник Галина Шрам