Luce, jeg kan ikke klare det længere. Sig noget. Hvad som helst.
Vi vandt. Vi slog Winkman.
Vi fik spejlet. Barnes har det. George kommer snart.
Slap af. Det er slut.
Nej.
Vi døde næsten i aften på grund af dit væddemål,
og alle relikviejægere i London vil dræbe os.
De kunne holde øje med os. Eller vente på os i huset.
Hvorfor gør vi det?
Hvad betyder det, hvis vi ender lemlæstede
eller døde på bunden af Themsen, og ingen savner os?
Det føles ikke som at vinde.
Undskyld.
Du havde ret.
Jeg lod mig rive med.
Jeg var tankeløs og hensynsløs.
Jeg ville bare bede dig
give os en chance.
Kom nu.
Eller rettere
give mig en chance.
Ærlig talt plejede bunden af Themsen at virke tillokkende.
Ingen ville have savnet mig.
Men nu…
Garder eller politimand?
Garder.
Okay.
Men ser George dig bruge sit æggebæger,
er det på eget ansvar.
Havde jeg i det med Dulac-bogen? At den mest er vrøvl.
Pladder om forbudt viden og skabelsens mysterier.
Så du ikke det her om Bickerstaff? Hør her.
"Ja, jeg dræbte ham.
Skød ham, forseglede ham med jern, begravede ham dybt.
Jeg ser ham, når jeg lukker øjnene,
mens han klædt i sin fløjlskåbe udfører sine ritualer."
Dræbte Mary Dulac Bickerstaff? Hvorfor?
"Jeg erklærer selvforsvar.
Hans tjener fangede mig. Lægen holdt spejlet foran mig.
Et glimt, og jeg følte, at jeg mistede forstanden."
Skød hun ham, før han dræbte hende med spejlet?
-Det lyder rimeligt. -Nej, vent.
"For dette spejl var slet ikke et spejl.
Det var et vindue."
Et vindue hvortil?
"Jeg siger mere, jeg har ikke tiltro til nogen.
Siden glimtet er jeg forbandet. Jeg vil bare se mere."
Lockwood, se.
Se på billedet.
Se på spejlet.
Hvor er George?
BØLGE AF UFORKLARLIGE DØDSFALD
SPØGELSER GÅR BLANDT OS
SPØGELSESBERØRING DRÆBER
DØDSFALD
NATLIGT UDGANGSFORBUD HÅNDHÆVES
ØKONOMISK CHOK
JERN, SØLV, SALT: DET BEDSTE FORSVAR
TEKNOLOGILAGER
BASERET PÅ JONATHAN STROUDS ROMANER
UNGE FORNEMMER SPØGELSER
DØDSFALD
"PROBLEMET" EFTER 50 ÅR
Det er okay.
Bevar roen.
Pamela?
Undskyld. Jeg skræmte dig.
-Nej. Det er godt at se dig. -Jeg er så glad for, du kom.
Jeg var bange for, at du ombestemte dig.
Og ingen fulgte efter dig?
Vi bør gå ind. Komme videre.
Hvordan gik det? Flo Bones-pigen prøvede ikke at tage det?
Nej, det var ikke svært.
Lockwood og Lucy gjorde det seje og lod mig om det kedelige.
Nedgør ikke dig selv, George.
Lockwood og Lucy er talentfulde,
men hvis nogen går over i historien, er det dig.
Tror du det?
Du gjorde det rigtige. Havde DEPRAC fået fat i knoglespejlet,
ville det gå tabt for evigt
sammen med alt, det kan lære os om problemet.
De ødelægger kun ting.
De lærer aldrig. Men vi to lærer det.
Vi lærer alt.
Det gør ikke noget, vel?
-Så længe du ikke stikker af med dem. -Aldrig. Jeg har brug for dig.
Kom. Jeg vil vise dig, hvad jeg har lavet.
Hvad ved du? Hvad så du? Hvor tog han det hen?
Havde I turtelduer for travlt til at se det?
Han måtte finde en anden ven.
-Fortæl mig, hvad han siger. -Noget om en anden ven.
Hvilken anden ven? Flo? George har ingen andre venner end…
Joplin.
Hun ville ikke gøre noget, vel?
Døden kommer,
og han er gået den i møde med hende.
Det har også Joplin. Det får alle til at miste forstanden.
Fortæl mig, hvor de er.
Jeg siger det, hvis du tager mig med.
-Hvor? -Hen for at se min herre.
-Bickerstaff. -De er på kirkegården.
Med de døde.
De skal til at slutte sig til dem.
Og det hele er jeres skyld.
Det er tomt. George glemte at genopfylde lageret.
Det er min skyld. Jeg så ikke, hvad der skete med ham.
Nej. Det begyndte at gå galt, da jeg kom. Jeg ødelagde alt mellem jer.
En sølle kasse saltbomber.
Det er et mareridt. Vi er døde.
Måske. Men hvis noget er værd at dø for…
Hvis nogen agent kan klare knoglespejlet, Bickerstaff,
uanset deres hold på George, er det dig.
-Tak. Giv mig ansvaret. -Det var ikke sådan ment.
Jeg mente, at vi kan klare det her. Begge to.
For George.
Hun var lige for næsen af os.
Hun snusede rundt, før vi åbnede Bickerstaffs kiste.
Hun hyrede Carver til at stjæle spejlet og stak ham i ryggen, da han snød hende.
Tænk, hun er i stand til det her.
Hun lod, som om hun ville være med på holdet. Det var skuespil.
Hvad mon hun har sagt til George?
Vi så, hvor meget det påvirkede ham.
Kommentarerne, distrætheden.
Vi så det, men vi overså det.
-Vi havde for travlt med os selv. -Jeg er ked af…
Det hjælper ikke at være ked af det.
Det redder ham ikke.
Tror du, det har hold over ham?
Ikke at det har kontrol over ham.
George ville ikke gøre sådan. Nogen påvirker ham.
Eller noget.
-Her er fyldt med døde ting. -Gå ikke så hurtigt.
Jeg må slukke lysene, hvis nogen følger efter os.
Ingen følger efter os. De ville være gale. Tag min hånd.
Bare rolig. Jeg har styr på det.
-Din lejlighed havde været rarere. -Åh nej. Det måtte være her.
Stod det i Bickerstaffs papirer? Hvordan man ser på det sikkert?
Netop.
-Hvad var det? -Ingen anelse.
Vent her. Rør dig ikke.
Jeg er straks tilbage.
Skynd dig.
Hvad fanden laver du her, Kipps?
Jeg kunne spørge om det samme.
-Du har spejlet. -Lad mig være.
-Jeg reddede dit liv. -Vrøvl. Jeg havde styr på det.
Nej, du kunne ikke se det. Du famlede i blinde.
Du mister dit talent.
Vov at sige det til nogen,
og jeg dræber dig.
Rolig, hr. Kipps, giv slip på min ven.
Hænderne om på ryggen.
Vend dig langsomt om.
Hvad…
I kan blive anholdt for det her. I er forbrydere.
-George, det bliver din ende som agent. -Hvorfor tog du den med?
Og håndjern og en kniv?
Fordi jeg vidste, at sådan noget kunne ske.
Alle i London vil have, hvad vi har.
Men det er vores.
Vi kan ikke risikere noget.
Sig det så, din skiderik.
-Hvor er han? -Taler du til mig eller kraniet?
Kraniet. Derfor er jeg så høflig.
-Kan du bruge en anden stemme? -Nej.
Hold op med at lyse så meget. Du afslører os.
-Det var til kraniet. -Ja.
Hvordan kan jeg det, når min herre er nær? Jeg kan mærke ham.
De har bare at være her. Hvis du bruger os…
Bare rolig. Det er de.
Han er hendes herre nu. Hun er fortabt for jeres verden.
Det kræver kun ét blik, og alle vil se mere.
-Ikke mig. -Du kunne ikke modstå.
Heller ikke ham. Hvem ved, hvad han ville se?
-Måske mor og far? -Hvad siger han nu?
At ingen af os ville kunne modstå at se i knoglespejlet.
Bare lov mig ikke at gøre det, Lockwood.
Du skal være tilpas hensynsløs.
Ja. Hvorfor er du så bekymret for mig?
-Hvad med dig? -Intet problem.
Jeg hader spejle. Der er en dum pige, der stirrer på mig.
Træk sværdet og spark dørene ind.
Som om vi er seje og ved, hvad vi gør.
Godt.
Hørte du noget?
Ikke en lyd.
Det er varmt. Nogen har været her tidligere i aften
Se.
Bickerstaffs kiste.
Jeg kan ikke mærke noget. Der er intet derinde.
-Hvorfor tage hans lig? -Til et vildt eksperiment.
Herren skal se, hvad de laver.
Det er godt.
De kan ikke være nået langt med et lig. De må være her et sted.
-Den er låst. -Åh gud.
-Indefra. -Hvor fører den hen?
George sagde, der var katakomber, så der må være en vej ned.
Katafalken. Saunders sagde, den stadig virkede, ikke?
Der må være en måde at styre den på.
Lockwood!
-Hvor er Kipps? -Hvorfor er I her?
-Hvad mener du? -Kipps fulgte efter Karim hertil.
Vi har fulgt efter jer i dagevis.
Karim har spejlet. Vi ved, at de er her.
De er begge i problemer.
Vi har brug for hinandens hjælp, så lad os komme videre.
De er nok i katakomberne. Den eneste vej ned er platformen.
-En katafalk. -Ja, det ved vi.
Hvordan styres de? Ovenfra eller nedenfra?
Ovenfra.
Præsten sænker kisten. Der er en knap.
Kat! Der er folk her.
Fire ubehagelige typer. De nævnte Winkman.
-Pis. -De fandt os.
Han fulgte paraden af Fittes-agenter.
-Venner? -Vi kender Winkman.
Han mener, vi ved, han er psykopat.
-Hvad gør vi? -Løb.
-Umuligt. -Forskanser os.
-Det giver dem fordelen. -Hvad er din plan?
Jeg går ind redder George og Kipps. I holder skansen herude.
Holder skansen?
Du må gerne gå ned til katakomberne alene.
Jeg ville hellere end gerne bytte.
-Anthony! -Jeg gør det.
-Nej, Luce. -Det må være mig.
-Jeg har et hemmeligt våben. -Det er farligt.
Du må lade mig gøre det, Lockwood. For Georges skyld.
Og husk,
vær tilpas hensynsløs.
Okay?
Hvilket hemmeligt våben.
Hende selv.
Hvor er mit spejl?
Hvad laver de? Ved de ikke, at stedet er hjemsøgt?
De vil sætte os derind.
Vi burde være stukket af.
Tag jer sammen. I er toptrænede Fittes-agenter.
Og jeg er Anthony Lockwood.
Enhver af os kunne slå dem til enhver tid.
Men når vi er sammen? Det her er barneleg.
De er ikke børn. De er bøller.
Så får de bøllebank.
Du er død, Lockwood.
-De skal væk fra kapellet. -Hvordan?
Løb!
Åh ja! Den lyd!
Knoglespejl. Jeg er i en salighedsrus.
Det lyder ikke som en salighedsrus.
-Du forstår det ikke. -Så hjælp mig til at forstå.
Var du der, da det blev lavet?
Selvfølgelig.
Fra knoglerne af syv lig, lidende sjæle.
Kraften i deres pine er fanget…
Fanget i et spejl for at lave et vindue. Et vindue til at se hvad?
Evigheden.
Hvad betyder det? Hvad så du, da du kiggede?
Jeg kiggede aldrig. Jeg er ikke et fjols.
Måden at se på er med en andens øjne.
En svag person. Nysgerrig.
Sårbar.
Åh gud.
George.
Vi gør dig ikke fortræd. Vi gør det for din egen beskyttelse.
Tror du virkelig på det?
Vågn op, Karim. Hun dræber os begge.
Vi må væk, mens vi stadig kan.
Ingen dræber nogen. Vi er videnskabsfolk.
Det er et eksperiment.
Hvis bare du havde blandet dig udenom.
Du er lige så skør, som hun er.
Pamela, hvad laver Bickerstaffs krop her?
Vi kan ikke gøre det uden ham, vel? Det er på grund af ham.
Han fortjener at være med.
Men bare rolig. Han er helt sikker bag kæderne.
At være med til hvad?
Fortæl mig, hvad du opdagede, og hvad metoden er.
Til at se sikkert på det.
Når han nævner følgere i sine papirer,
taler han altid om voksne.
Han vidste ikke, at unge har evnen til at se det hinsides.
Han var forud for sin tid. Han manglede den vigtigste nøgle.
Så du ville…
Var Kipps ikke kommet, havde jeg så siddet der?
Det bliver det mest vidunderlige, George. Du sagde, du ville se mere.
Men hvis jeg sagde nej, var de håndjern til mig?
Det er ikke pointen.
Hele vores liv har vi været begravet i bøger. Vi lever i vores sind.
Endelig er det noget, der kan fortælle os alt, hvad vi vil vide.
Få os til at føle alt.
Du og jeg
med ham som mellemled.
-Det er perfekt. -Nej.
Jeg duer ikke.
Jeg kan ikke… Jeg…
Jeg har mistet mit talent. Sig det!
Er det sandt, George?
Du reddede ham fra et spøgelse.
Jeg kender den kniv.
Jeg har set en før. De kommer i par.
Du dræbte Carver.
-Nej, George. Nej. -Han forrådte dig.
Han opdagede spejlets værdi og solgte det til Winkman.
-Du klarer det. -Du planlagde det, og jeg hjalp dig.
Det bliver helt
perfekt.
Når jeg har dræbt dig, finder jeg din lille tøjte af en kæreste
og dræber hende.
-Hvor er de andre? -Følg mig.
I klarede det.
-Vi klarede det ikke. -Vi hørte stemmer. Der er flere.
Der. Se.
Lockwood.
Lockwood!
-Han efterlod os. -Svinet snød os.
-Svinet havde en plan. -Selvmordsplan.
Det kendetegner mine bedste planer.
-Dæk mig, til DEPRAC kommer. -Kommer DEPRAC?
Jeg finder en telefon og ringer til dem på vejen.
-Hvad skal du? -Redde mine venner.
Og Kipps.
Du havde ret. Det er perfekt.
Du er ligeglad med mig. Du er kun interesseret i spejlet.
Du er ligeglad.
Ligesom Lucy og Lockwood er ligeglade.
Jeg er særlingen.
Det tredje hjul.
Jeg kan undværes. Det har jeg altid kunnet.
Det giver mening, det ender sådan.
Min herre!
Han er
opstået!
Slip ham ud af de kæder! Hans storhed bør ikke begrænses.
Lad ham vidne til dette strålende øjeblik!
Lucy! Bag dig!
Det er den lille lytter. Men du hørte mig ikke komme, vel?
Jeg tror ikke, du dræber mig, fr. Joplin.
Hun dræbte Carver. Du skulle ikke være kommet!
Nej, jeg måtte!
For du er ikke et tredje hjul.
Eller en særling.
Eller hvad end du tror, du er.
Du er den bedste af os.
Jeg forlod min familie.
Lockwood mistede sin. Vi vil ikke miste dig, Georgie.
Meget rørende. Bind dine hænder.
Nej.
For hvis nogen kigger i det spejl, er det mig.
Nej! Absolut ikke!
Det må være mig.
For det er noget særligt.
Det er historisk, så du har brug for det største talent.
Siden Marissa Fittes.
Jeg kan tale med type 3. Kommunikere med det hinsides.
Jeg er skabt til det. Det er min skæbne.
-Lucy, du må ikke gøre det! -George, det er ikke dit valg!
Han vil dø øjeblikkeligt.
Se bare, hvad et blik har gjort ved ham.
Lad mig gøre det for ham.
Kom nu.
Forråder du mig,
dræber jeg jer begge.
For guds skyld. Virkelig?
Virkelig.
Der er sket en række ting, siden vi sidst mødtes.
Det er indviklet, men jeg gør en lang historie kort.
Jeg samarbejder med Fittes, så kan vi indgå våbenhvile?
Jeg har lidt travlt.
Jeg er ikke fra Fittes.
Du aner ikke, hvem jeg er.
Jeg har allerede kæmpet mod otte bøller og en psykopat i aften,
så en kamp mere slår mig ikke ihjel.
Især mod en jeg har slået to gange.
Du aner ikke, hvem jeg er, og hvem du lægger dig ud med.
Kræfterne på spil.
Knoglespejlet er en forhindring.
Du er ubetydelig.
Ligesom din mor og far var.
Hvad mener du?
Du får aldrig svaret.
Lad være, Lucy! Det slår dig ihjel!
Du vover at kigge.
Hvad end der sker, var det ikke din skyld.
Det var mit valg.
Fortæl mig, hvad du ser.
Hvad du føler, og hvad du hører.
Alle detaljer.
Se!
Se! For fanden!
Se!
Hvad?
Kan du tale med det, så sig, hvad det siger.
Hvad siger han?
Tal! Sug det hele tid dig og fortæl din herre, hvad du ser.
Nej, det er forkert. Noget er forandret.
De er fanget.
Tal, pigebarn. Tal!
-Det siger, at der er noget galt. -Mere!
-Stop ikke. -Det er ikke evigheden.
Det er en fælde. Vi må ødelægge det!
Lucy!
Nej!
Lucy. Det er mig.
Du ødelagde det.
Din dumme lille dreng.
Vent.
Det virker.
Der sker noget.
Ja.
Det er utroligt.
Hvad end der sker, kig ikke på hende. Kig ikke på det.
Det er vidunderligt!
Det er smukt.
Smukt!
Lucy, lad være.
Nej, det er okay.
Se.
Hvorfor angriber de os ikke?
Du har sat dem fri.
George.
-Hvordan undslap han? -Kæderne…
-De gik i stykker! -Hvor er din kårde?
Aner det ikke!
Han låser os. Jeg kan ikke bevæge mig!
Heller ikke mig.
Jeg kan ikke se væk.
Jeg er ked af det hele, Luce.
I lige måde.
Kom væk fra dem. De er mine venner!
Lucy, George, kom så!
Hvad skete der?
Jeg kæmpede mod nogle bøller, faldt herned,
kæmpede mod nogle spøgelser. Det sædvanlige.
Og jeg blev skudt.
En ambulance.
Ødelæg Joplins bånd, få Kipps til at tie stille, ellers er I også færdige.
Du er ikke færdig. Sig ikke sådan.
-Du dør ikke sådan her. -Hvordan ved du det?
Fordi vi ikke lader dig dø.
Vel, George?
Aldrig.
Jeg ved ikke, hvad der skete.
Men det var dig.
Dit talent reddede os.
Vi hjalp allesammen.
Undtagen mig.
Sådan er det, når ens talent forsvinder.
Man fornemmer dem.
Man ved, de er der, men man kan ikke gøre noget ved det.
Man er efterladt med
rædsel.
Det sker for dig en dag.
Det, der gør dig speciel,
forsvinder.
-Jeg vidste det ikke. -Jeg troede, George sagde det.
Vi siger det ikke.
Det lover jeg.
I kan tale med ham.
-Kom så, George. -Vi ses.
Tilpas hensynsløs.
Frk. Carlyle, hr. Karim, måske I kan hjælpe mig.
De fandt kuglen. Men der er ingen tegn på et skydevåben.
Så I nogen med en pistol?
Hr. Kipps?
-Lockwood ved, hvem der skød ham. -Det var mørkt.
Jeg kunne intet se. Undskyld.
-Er der intet, du ikke fortæller os? -Nej.
Er der andet, vi kan hjælpe med?
I har gjort nok. Knoglespejlet bliver destrueret.
Winkman kommer i fængsel.
Alt i alt er jeg en glad mand.
-Du ser ikke sådan ud. -Tro mig.
Det er glad.
Nyd det, mens det varer.
Og tillykke.
I klarede det.
Han gav dig sagen.
Væddemålet.
Jeg skriver annoncen og siger op.
Jeg holder ord.
Det er nok for mig.
Lad os glemme det hele. Det var en dum idé.
-Mener du det? -Vi gjorde det sammen.
Side om side.
-Jeg bad Barnes dele betalingen. -Halvtreds hver?
Tredive til jer.
Vi er en uafhængig organisation. Vi har udgifter.
Du er okay, Lockwood.
Tredive procent okay.
-Du skulle vise din overlegenhed. -Det er ikke det.
Det var det rette at gøre, ikke?
Hvem vil hjælpe mig ud herfra?
Vi kommer hinanden ved.
Det er en nødvendighed, George. Læg intet i det.
-Luce, føler du nu, at vi har vundet? -Måske når jeg har fået en kop te.
DEPRAC har knoglespejlet.
Det er beskadiget. Jeg ved ikke, hvor slemt.
Det bliver destrueret.
Undskyld. Jeg troede, jeg dræbte ham.
Så længe det er ude af deres hænder. Uden for offentligheden.
Men vi bør tage ekstra forholdsregler.
Kør videre.
Det er tophemmeligt, så jeg kan ikke fortælle give mere endnu.
Ærlig talt, Norrie,
du ville næppe genkende mig.
Jeg har været meget igennem.
Men jeg begynder at heles nu.
Det håber jeg også, du gør.
George, det dufter godt.
-Tak. -Tager du glas?
-Min hemmelige opskrift. -Tallerkener.
Dig først.
Gør plads.
Jeg tog fejl af George.
Han hadede mig ikke. Han viste sig at være en helt.
Hvilket er godt.
Lockwood kunne være død tusind gange, men…
Vent!
…han vil vist hellere vil være i live.
Hvilket er godt.
Der er sandwich.
Og Lucy Carlyle?
-Hun har det godt. -Må jeg få en?
-Hun er stærkere. -Tak.
Mindre bange for sit talent. Mindre bange for alt.
Taler det stadig ikke?
Hvad tror du, det så?
Alt det om at være "fanget". Var det de syv ånder?
Jeg vil ikke tænke på det.
Vi ødelægger det.
Hvis du synes.
-Nej. Lad os beholde det. -Godt.
Det er utroligt sjældent.
Det er I begge to.
Men hold tæt med det.
-Med os begge. -Det gør vi.
Det lover jeg.
Jeg har tænkt.
Vi bør ikke have hemmeligheder mellem os.
Så…
Jeg så, hvem der skød mig.
Den Gyldne Klinge.
-Ham narren fra Fittes? -Ikke fra Fittes.
-Han er en del af noget andet. -Hvad mener du?
Før han skød mig, nævnte han mine forældre.
Han sagde, at deres død var ubetydelig.
Som min ville være.
Hold kæft, Lockwood.
Hvad ved han?
-Vi må finde ud af… -Ja, og det gør vi.
Vi finder ud af, hvad der foregår.
Når jeg kan gå ordentligt, og det gør ikke ondt, når jeg griner.
Jeg kan lave noget baggrunds…
Nu vi taler om min familie, er der noget, I bør vide.
Om det låste rum ovenpå.
Virkelig?
Du vil ikke…
Ingen hemmeligheder.
Lockwood, det behøver du ikke. Ikke hvis du ikke vil.
Jeg vil gerne.
Er I klar?
Tekster af: Maiken Waldorff