‎Nu mai suport. Spune ceva! Orice. Te rog!
‎L-am învins pe Winkman.
‎Avem oglinda. E la Barnes. ‎George o să apară imediat.
‎Te poți liniști. S-a terminat.
‎Ba nu.
‎Era să murim ‎din cauza pariului ăluia tâmpit
‎și acum ne urmăresc ‎toți vânătorii de relicve.
‎Poate că ne urmăresc acum. ‎Sau ne așteaptă în casă.
‎De ce facem asta?
‎Ce rost are, dacă o să fim înjunghiați
‎sau morți pe fundul Tamisei, ‎fără să pese cuiva?
‎Nu mi se pare că am câștigat.
‎Îmi pare rău.
‎Ai dreptate.
‎M-am lăsat dus de val cu misiunea.
‎Am fost nepăsător și nesăbuit.
‎Vreau doar să spun…
‎să nu renunți la noi!
‎Te rog.
‎De fapt, ar trebui să spun
‎să nu renunți la mine!
‎Sincer, fundul Tamisei
‎părea un loc mai tentant.
‎Și nu i-ar fi păsat nimănui.
‎Dar acum…
‎Grenadier sau polițist?
‎Grenadier.
‎Bine.
‎Dacă te vede George folosindu-i paharul, ‎nu sunt responsabilă pentru ce va urma.
‎Am avut dreptate ‎cu cartea Dulac, nu? Sunt prostii.
‎Bolboroseli despre cunoștințe interzise ‎și misterul creației.
‎N-ai văzut partea ‎despre Bickerstaff? Ascultă!
‎„Da, l-am ucis.
‎L-am împușcat cu pistolul tatei, ‎l-am izolat în fier și îngropat adânc.
‎Dar tot îl văd când închid ochii,
‎înfășurat în pelerina de catifea, ‎făcându-și ritualurile.”
‎- Mary l-a ucis pe Bickerstaff? De ce? ‎- „A fost în legitimă apărare.
‎Servitorul lui m-a ținut. ‎Doctorul a ținut oglinda.
‎Cu o privire, ‎mi-a fost zdruncinată judecata.”
‎L-a împușcat înainte s-o ucidă cu oglinda?
‎- Mi se pare corect. ‎- Nu, stai!
‎„În acea oglindă, nu te vedeai pe tine.
‎Era o fereastră.”
‎Spre ce?
‎„Nu pot să spun mai multe ‎și n-am pe nimeni.
‎Sunt osândită de la acea ocheadă. ‎Vreau să văd mai mult.”
‎Uite, Lockwood!
‎Uită-te la ilustrație!
‎Uită-te la oglindă!
‎Unde naiba e George?
‎O SERIE DE MORȚI BIZARE
‎FANTOME PRINTRE NOI
‎ATINGEREA FANTOMEI UCIDE
‎DECESE
‎SE IMPUNE STAREA DE ASEDIU
‎CRIZĂ ECONOMICĂ
‎FIER, ARGINT, SARE: CEA MAI BUNĂ APĂRARE
‎ACȚIUNI ÎN TEHNOLOGIE
‎BAZAT PE ROMANELE ‎LUI JONATHAN STROUD
‎TINERII SIMT FANTOMELE
‎DECESE
‎„PROBLEMA” ‎DE 50 DE ANI
‎LOCKWOOD ȘI ASOCIAȚII
‎E în regulă.
‎Nu te speria!
‎Pamela?
‎Scuze. Te-am speriat.
‎- Nu. Mă bucur să te văd! ‎- Mă bucur că ai venit!
‎Mă temeam să nu te răzgândești.
‎Sigur nu ai fost urmărit?
‎Să intrăm, să ne apucăm!
‎Cum a mers? Flo Bones n-a încercat s-o ia?
‎Nu, n-a fost greu.
‎Ei au făcut partea mișto, ‎eu am rămas cu munca de măgar.
‎Nu te critica, George!
‎Poate că Lucy și Lockwood sunt înzestrați, ‎dar crede-mă, tu o să ajungi în istorie!
‎Crezi?
‎Ai făcut ceea ce trebuia. ‎Dacă DCCM ar fi pus mâna pe ea,
‎ar fi pierdută pe veci în furnal,
‎cu de tot ce ne poate învăța ‎despre Problemă.
‎Ei nu fac decât să distrugă.
‎Nu vor învăța niciodată. ‎Dar noi doi vom învăța.
‎Vom afla totul.
‎Nu te superi, nu?
‎- Atât timp cât nu fugi cu ea. ‎- N-aș face asta. Am nevoie de tine.
‎Hai! Vreau să-ți arăt ce am făcut.
‎Ce știi? Ce ai văzut? Unde a dus-o?
‎Erai ocupată cu joaca de-a amorezii, nu?
‎De aia și-a găsit alt prieten.
‎- Spune-mi ce zice! ‎- Ceva despre alt prieten.
‎Ce prieten? Flo? George nu are ‎alți prieteni, în afară de…
‎Joplin.
‎N-ar face nimic, nu-i așa?
‎Se apropie moartea
‎și el o va întâlni cu ea.
‎A prins-o și pe Joplin. ‎Cei care se apropie de ea o iau razna.
‎Spune-mi unde sunt!
‎Îți spun, dacă mă duci acolo.
‎- Unde? ‎- Să-mi văd stăpânul.
‎- Bickerstaff. ‎- Sunt la cimitir.
‎Cu morții.
‎Urmează să li se alăture.
‎Și e numai vina ta.
‎Totul e gol. ‎O fi uitat George să facă stocul.
‎Nu. E vina mea, trebuia să văd ‎ce se întâmpla cu el.
‎Nu. Totul a început când am venit eu. ‎Am stricat relația dintre voi.
‎O bombă cu sare amărâtă.
‎E un coșmar! Suntem morți.
‎Poate. Dar, dacă există ceva ‎pentru care să mori…
‎Dacă vreun agent poate învinge oglinda, ‎pe Bickerstaff,
‎influența avută asupra lui George, ‎tu ești aceea.
‎- Mersi! Pui totul în cârca mea, nu? ‎- Nu mă refeream la asta.
‎Voiam să spun că vom face asta. Noi doi.
‎Pentru George.
‎Am avut-o în față în tot acest timp.
‎Și-a băgat nasul dinainte să deschidem ‎mormântul lui Bickerstaff.
‎L-a angajat pe Carver ca să fure oglinda
‎și i-a băgat cuțitul în spate ‎când a păcălit-o.
‎Nu pot să cred de ce e capabilă!
‎Se prefăcea că îi pasă. Voia în echipă. ‎Totul a fost o prefăcătorie.
‎Cine știe ce l-a îmbrobodit?
‎Noi știam că i se băga sub piele.
‎Era distrat, remarcile lui.
‎Am văzut, dar nu i-am dat atenție.
‎- Erai prea ocupat cu prostii. ‎- Mi-am cerut scuze…
‎Nu contează că ne pare rău.
‎Asta n-o să-l salveze.
‎Chiar crezi că l-a acaparat?
‎Nu cred că îl stăpânește.
‎George n-ar face așa ceva. ‎E mâna altcuiva.
‎Sau a „ceva”.
‎- Locul e plin de mortăciuni. ‎- Stai mai încet!
‎Trebuie să sting luminile, ‎în caz că am fost urmăriți.
‎Nu ne urmărește nimeni. ‎Ar fi nebuni. Ia-mă de mână!
‎Stai liniștită! Pot să fac față la orice.
‎- Ar fi fost mai plăcut la tine acasă. ‎- Nu, trebuie să fie aici.
‎Ai găsit ceva în actele lui Bickerstaff? ‎Să fie privită în siguranță?
‎Exact.
‎- Ce-a fost asta? ‎- Nu știu.
‎Așteaptă aici! Nu mișca!
‎Vin imediat.
‎Grăbește-te!
‎Ce naiba cauți aici, Kipps?
‎Asta te întreb și eu.
‎- Ai oglinda. ‎- Nu te juca cu mine!
‎- Tocmai ți-am salvat viața. ‎- Prostii! Mă descurcam.
‎Ba nu. N-ai văzut-o. Erai derutat.
‎Îți pierzi talentul.
‎Dacă spui cuiva,
‎te omor, m-ai auzit?
‎Calmați-vă, dle Kipps ‎și dați-i drumul amicului meu!
‎Mâinile la spate!
‎Întoarceți-vă încet!
‎Ce naiba…
‎Ați putea fi arestați amândoi. ‎Sunteți infractori.
‎George, o să fii distrus. ‎N-o să mai muncești.
‎De ce ai adus aia?
‎Și cătușele și cuțitul?
‎Știam că s-ar putea întâmpla așa ceva.
‎Toată Londra vrea ce avem noi.
‎Dar e a noastră.
‎Nimeni nu poate periclita asta.
‎Hai, ticălosule!
‎- Spune unde e! ‎- Îmi spui mie sau craniului?
‎Craniului. N-aș fi așa de politicoasă.
‎- Nu poți folosi alt ton? ‎- Nu.
‎Nu mai străluci atât! Ne dai de gol.
‎- Craniului. ‎- Am înțeles.
‎Cum să fac asta, ‎când stăpânul e aproape? Îl simt.
‎Sper să fie aici. Dacă ne-ai folosit…
‎Stai liniștită! Sunt aici.
‎Acum e stăpânul ei. ‎E pierdută pentru lumea ta.
‎E nevoie de o singură privire, ‎toți vor să se uite.
‎- Eu, nu. ‎- Nu i-ai putea rezista.
‎Nici el. Cine știe ce ar putea vedea?
‎- Pe mami și pe tati? ‎- Ce spune?
‎N-am putea rezista îndemnului ‎de a privi în oglindă.
‎Promite-mi că n-o s-o faci, Lockwood!
‎Am nevoie să fii nesăbuit ‎doar cât trebuie.
‎Sigur. De ce îți faci griji pentru mine?
‎- Tu? ‎- Nu e o problemă.
‎Nu suport oglinzile. ‎Mereu se uită o proastă la mine.
‎Să scoatem sabia și să dărâmăm ușa! ‎Să părem grozavi și că știm ce facem.
‎Bine.
‎Auzi ceva?
‎Nimic.
‎E călduț, nu prea cald. ‎A fost cineva aici mai devreme.
‎Uite!
‎- Sicriul lui Bickerstaff. ‎- Nu simt nimic. Nu-i nimic acolo.
‎- De ce i-ar lua trupul? ‎- Pentru un experiment bolnav.
‎Vrea ca stăpânul să vadă ce fac.
‎E de bine.
‎Nu puteau ajunge departe cu trupul. ‎Trebuie să fie pe aici.
‎- E încuiat. ‎- Doamne!
‎- Din interior. ‎- Unde duce?
‎George a spus că sunt catacombe, ‎trebuie să mai fie o intrare.
‎Catafalcul. Saunders a spus că merge, nu?
‎Uită-te peste tot! ‎Trebuie să fie o deschidere.
‎Lockwood!
‎- Unde e Kipps? ‎- Ce căutați aici?
‎- Cum adică, unde e Kipps? ‎- L-a urmărit pe Karim aici.
‎Vă urmărim de zile întregi.
‎Karim are oglinda. Știm că sunt aici.
‎Sunt în mare pericol.
‎Trebuie să ne ajutăm, lăsați săbiile
‎și hai la treabă!
‎Credem că sunt în catacombe. ‎Dar platforma e singura intrare.
‎- Se numește catafalc. ‎- Da, știm.
‎Știi cum se deschid? De sus sau de jos?
‎De sus.
‎Preotul coboară sicriul. Are un buton.
‎Kat! Avem companie.
‎Patru ticăloși într-o dubă. Cu Winkman.
‎- Fir-ar! ‎- Cum ne-au găsit?
‎Au urmat defilarea agenților Fittes.
‎- Amici de-ai voștri? ‎- Îl știm pe Winkman.
‎Știm că e un psihopat.
‎- Ce facem? ‎- Fugiți!
‎- Nu se poate. ‎- Ne baricadăm.
‎- Vor avea un avantaj. ‎- Ce plan ai?
‎Mă baricadez înăuntru, îi salvez ‎pe George și pe Kipps, voi luptați!
‎Să luptăm?
‎Dacă preferi în catacombe, dă-i bătaie!
‎Credeți-mă, aș prefera să lupt cu ei!
‎- Anthony! ‎- Nu. Mă duc eu.
‎- Nu se poate. ‎- Trebuie s-o fac.
‎- Am o armă secretă. ‎- E periculos.
‎Trebuie să mă lași s-o fac. Pentru George.
‎Și nu uita!
‎Nesăbuit doar cât trebuie. Bine?
‎Care e arma secretă?
‎Ea este.
‎Unde mi-e oglinda?
‎Ce fac? Nu știu că locul e infestat?
‎Vor să ne bage acolo.
‎Trebuia să fugim. O să murim.
‎Adunați-vă! Sunteți cei mai buni ‎agenți Fittes pe care îi știu!
‎Și eu sunt Anthony Lockwood.
‎Oricare dintre noi ‎îi poate doborî oricând.
‎Și împreună? O să fie floare la ureche.
‎Nu e un parc. E un cimitir.
‎Să-i îngropăm, atunci!
‎Ești mort, Lockwood!
‎- Să-i îndepărtăm de capelă! ‎- Cum?
‎Fugiți!
‎Da! Sunetul acela!
‎Sticlă de oase. Dulce euforie!
‎Mie nu-mi pare euforie.
‎- Mintea ta slabă nu poate înțelege. ‎- Ajută-mă să înțeleg!
‎Ai fost acolo când s-a făcut?
‎Desigur.
‎Din oasele a șapte trupuri, ‎suflete torturate.
‎Puterea chinului prinsă…
‎Prinsă în sticlă pentru a crea ‎o fereastră. Spre ce?
‎Eternitate.
‎Ce înseamnă? Ce ai văzut când te-ai uitat?
‎Nu m-am uitat. Nu sunt prost.
‎Te uiți prin ochii altcuiva.
‎Un om slab. Curios.
‎Vulnerabil.
‎Dumnezeule!
‎George!
‎Stai liniștit! Nu-ți facem rău. ‎O facem pentru siguranța ta.
‎Chiar crezi asta?
‎Vino-ți în fire! Ne omoară pe amândoi.
‎Trebuie să plecăm, cât mai putem.
‎Nu va fi nimeni ucis. Suntem savanți.
‎E un experiment științific.
‎Nu era nevoie de așa ceva ‎dacă îți vedeai de treabă.
‎Ți-ai pierdut mințile. Ești nebun ca ea.
‎Ce caută trupul lui Bickerstaff aici?
‎N-am putea s-o facem fără el, ‎nu-i așa? Totul i se datorează.
‎Merită un loc în primul rând.
‎Stai liniștit! E în siguranță sub lanțuri.
‎Un loc pentru ce?
‎Spune-mi ce ai descoperit, ‎ce metodologie ai!
‎Cum o privim în siguranță?
‎În hârtiile acelea, ‎când vorbește despre adepți,
‎mereu se referă la adulți.
‎Nu știa că tinerii au abilitatea ‎de a vedea dincolo.
‎Și-a depășit epoca. ‎I-a lipsit cheia esențială.
‎Aveai de gând…
‎Dacă n-ar fi intrat Kipps, ‎eu aș fi stat acolo?
‎O să fie cel mai minunat lucru. ‎Ai spus că vrei să vezi mai multe.
‎Dacă refuzam, ‎cătușele ar fi fost pentru mine?
‎Nu înțelegi chiar deloc.
‎Toată viața am stat cu nasul în cărți. ‎Noi trăim doar în mintea noastră.
‎Acum avem ceva care ne va spune ‎tot ce am dorit să știm vreodată.
‎Ne va face să simțim totul.
‎Noi doi,
‎cu el ca intermediar.
‎- E perfect. ‎- Nu.
‎Nu mă poți folosi!
‎Eu nu văd. Eu…
‎Mi-am pierdut talentul. Spune-i!
‎E adevărat, George?
‎L-ai salvat de o fantomă.
‎Știu cuțitul acela.
‎Am mai văzut unul așa. Sunt perechi.
‎Tu l-ai ucis pe Carver.
‎- Nu, George. ‎- Te-a trădat.
‎A înțeles valoarea oglinzii ‎și i-a vândut-o lui Winkman.
‎- Ascultă! O să fii bine. ‎- Ai plănuit tot și te-am ajutat.
‎Totul o să fie…
‎perfect.
‎După ce te omor, o s-o găsesc ‎pe târfulița aia de iubită a ta
‎și o omor și pe ea.
‎- Unde sunt ceilalți? ‎- Vino!
‎Știam că veți fi bine.
‎- Nu suntem bine. ‎- Am auzit voci. Sunt mai mulți.
‎Acolo! Uitați!
‎Lockwood.
‎Lockwood!
‎- A plecat. ‎- Ticălosul ne-a păcălit!
‎- Ticălosul avea un plan. ‎- Unul sinucigaș.
‎Așa sunt planurile mele cele bune.
‎- Alungați fantomele până vine DCCM! ‎- I-ai sunat?
‎Nu încă. Trebuie să fie ‎un telefon în colibe. Îi sun pe drum.
‎- Spre ce? ‎- Să-mi salvez prietenii.
‎Și pe Kipps.
‎Ai avut dreptate. E perfect.
‎Nu-ți pasă de mine. ‎Îți pasă doar de oglindă.
‎N-ai avut nevoie de mine.
‎Așa cum nici Lucy și Lockwood nu au.
‎Eu sunt trăsnitul.
‎Sunt în plus.
‎Dispensabil. Așa am fost și voi fi mereu.
‎E normal să se termine așa.
‎Stăpânul meu!
‎S-a ridicat…
‎din morți!
‎Eliberează-l din lanțuri! ‎Măreția sa nu poate fi reținută!
‎Lasă-l să fie martor ‎la acest moment glorios!
‎Lucy! În spatele tău!
‎Micuța Ascultătoare. ‎Dar nu m-ai auzit venind, nu?
‎Nu cred că o să omori, dră Joplin.
‎Ba da! L-a ucis pe Carver. ‎Nu trebuia să vii!
‎Ba trebuia!
‎Nu ești în plus.
‎Și nici trăsnit.
‎Sau cum te consideri tu.
‎Ești cel mai bun dintre noi.
‎Mi-am părăsit familia fără regrete.
‎Lockwood a pierdut-o pe a lui. ‎Nu vrem să te pierdem.
‎Foarte emoționant! Leagă-ți mâinile!
‎Nu.
‎Dacă se uită cineva în oglindă, ‎eu voi fi aceea.
‎Nu! în niciun caz!
‎Trebuie s-o fac eu.
‎E ceva deosebit.
‎E un lucru istoric, ‎ai nevoie de cel mai mare talent.
‎De la Marissa Fittes încoace.
‎Pot vorbi cu un Tip III. ‎Pot lua legătura cu fantomele.
‎M-am născut pentru asta. ‎Asta îmi e menirea.
‎- Nu, nu te las! ‎- Nu ai de ales, George!
‎El o să moară imediat.
‎Uite cât l-a distrus cu o privire!
‎Lasă-mă s-o fac pentru el!
‎Te rog.
‎Dacă mă păcălești,
‎vă tai gâturile amândurora.
‎Pentru Dumnezeu! Pe bune?
‎Pe bune.
‎Uite, s-au produs niște schimbări ‎de la ultima întâlnire!
‎E prea complicat, o să-ți spun pe scurt.
‎Acum lucrez cu Fittes, ‎putem face un armistițiu?
‎Mă cam grăbesc.
‎Nu sunt de la Fittes.
‎Habar nu ai cine sunt.
‎Am învins deja opt golani ‎și un psihopat astă-seară,
‎încă o bătaie n-o să mă omoare.
‎Mai ales că te-am învins de două ori.
‎Habar nu ai cine sunt ‎și habar nu ai cu ce ai de-a face!
‎Cine trage sforile.
‎Sticla de oase e o inconveniență.
‎Tu ești insignifiant.
‎Așa cum au fost părinții tăi.
‎Ce vrei să spui cu asta?
‎Nu vei afla niciodată.
‎Te rog, Lucy, nu! O să te omoare!
‎Să nu te uiți!
‎Și orice s-ar întâmpla, nu e vina ta.
‎A fost alegerea mea.
‎Spune-mi ce vezi!
‎Ce simți și ce auzi!
‎Fiecare detaliu.
‎Uită-te!
‎Uită-te, fir-ai să fii!
‎Uită-te!
‎Ce?
‎Dacă poți vorbi cu ea, spune-mi ce spune!
‎Ce spune?
‎Vorbește! Absoarbe totul ‎și spune-i stăpânului ce vezi!
‎Nu, nu e bine! Ceva s-a schimbat!
‎Sunt blocate!
‎Vorbește, fată! Vorbește!
‎- Ceva nu e în regulă. ‎- Mai departe!
‎- Nu te opri! ‎- Nu e eternitatea!
‎E o capcană! Trebuie s-o distrugem!
‎Lucy!
‎Nu!
‎Lucy! Sunt eu.
‎Ai spart-o.
‎Băiețel prost!
‎Stai!
‎Funcționează.
‎Se întâmplă ceva.
‎Da.
‎E extraordinar.
‎Orice s-ar întâmpla, nu te uita la ea! ‎Nici la oglindă.
‎E minunat!
‎E frumos.
‎Frumos!
‎Lucy, nu!
‎Nu, e în regulă.
‎Uite!
‎De ce nu vin după noi?
‎Le-ai eliberat.
‎George!
‎- Cum a scăpat? ‎- Lanțurile…
‎- Suflul le-a îndepărtat. ‎- Unde ți-e floreta?
‎Nu știu!
‎Ne domină. Nu mă pot mișca!
‎Nici eu.
‎Nu pot întoarce privirea.
‎Îmi pare rău pentru tot, Luce.
‎Și mie.
‎Lasă-i în pace! Sunt prietenii mei!
‎Lucy, George, mișcați-vă!
‎Ce ai pățit?
‎M-am bătut cu golanii, am căzut în tunel,
‎am luptat cu fantomele. Ca de obicei.
‎Și am fost împușcat.
‎Ne trebuie o ambulanță.
‎Trebuie distrusă caseta lui Joplin, ‎potolit Kipps, să nu fii terminat ca mine.
‎Tu nu ești terminat. Nu spune asta!
‎Nu o să mori așa.
‎De unde știi?
‎Pentru că nu te lăsăm.
‎Nu-i așa, George?
‎Niciodată.
‎Nu știu cum a fost.
‎Dar tu ai făcut-o.
‎Talentul tău ne-a salvat.
‎Toți am muncit.
‎Nu și eu.
‎Nu știi cum e când îți dispare talentul.
‎Le simți.
‎Știi că sunt acolo, ‎dar nu poți face nimic.
‎Mai rămâne doar…
‎teroarea.
‎O s-o pățești și tu.
‎Tot ceea ce te face specială…
‎va dispărea.
‎- N-am știut. ‎- Credeam că v-a zis George.
‎Nu va spune nimănui.
‎Promit.
‎Poți merge la el.
‎- Du-te, George! ‎- Pa!
‎Nesăbuit cât trebuie.
‎Dră Carlyle, dle Karim, ‎sper să mă ajutați.
‎Au găsit glonțul. Nu e nici urmă ‎de armă la locul faptei.
‎Ați văzut pe cineva înarmat?
‎Dle Kipps?
‎- Lockwood trebuie să știe. ‎- Era întuneric.
‎N-am văzut nimic. Scuze.
‎- Ne ascunzi ceva? ‎- Nimic.
‎Vă mai putem ajuta cu ceva?
‎Ați făcut destule. ‎Sticla de oase ajunge în furnal.
‎Winkman va fi închis.
‎Per ansamblu, sunt mulțumit.
‎- Nu păreți așa. ‎- Crede-mă!
‎Așa sunt fericit. ‎Bucurați-vă deocamdată!
‎Ați reușit.
‎Ți-a acordat cazul.
‎Pariul.
‎Voi scrie reclama și-mi voi da demisia.
‎Mă țin de cuvânt.
‎Atât voiam să aud.
‎Să uităm de tot! ‎Oricum a fost o idee prostească.
‎Serios?
‎Am reușit toți.
‎Împreună.
‎- Barnes va împărți comisionul. ‎- Egal?
‎Va fi 70-30.
‎Suntem o firmă independentă. ‎Avem cheltuieli.
‎Ești de treabă, Lockwood.
‎Îmi convine 30%.
‎A trebuit să-l întreci în toate, nu?
‎Nu e asta.
‎Așa a fost corect, nu?
‎Cine mă ajută să plec de aici?
‎Ce tandru!
‎E o necesitate medicală. ‎Nu înseamnă nimic.
‎- Acum simți că am câștigat, Luce? ‎- Duceți-mă acasă la un ceai și poate!
‎DCCM-ul are oglinda.
‎A fost stricată. Nu știu în ce măsură.
‎E în drum spre furnal.
‎Îmi pare rău. Credeam că l-am ucis.
‎E bine că nu o mai au. ‎Nu mai e pe domeniul public
‎Trebuie să ne luăm măsuri suplimentare.
‎Pornește!
‎Sunt chestii amenințătoare, secrete, ‎încă nu-ți pot da detalii.
‎Sincer, Norrie,
‎abia m-ai recunoaște.
‎Am trecut prin multe.
‎Dar cred că încep să mă vindec.
‎Sper că și tu.
‎Miroase delicios, George.
‎- Mersi! ‎- Paharele?
‎- E rețeta mea secretă. ‎- Aduc farfurii.
‎Tu prima.
‎Faceți loc!
‎L-am judecat greșit.
‎George nu mă ura. ‎S-a dovedit a fi un erou, într-un fel.
‎Asta e bine.
‎Lockwood era să moară ‎de o mie de ori, dar…
‎Stai!
‎…a hotărât că îi e mai bine viu.
‎E foarte bine.
‎Am și sandvișuri.
‎Și Lucy Carlyle?
‎- Se descurcă bine. ‎- Îmi dai unul?
‎- E mai puternică. ‎- Mersi!
‎Mai puțin speriată de talentul ei. ‎Mai puțin speriată… de tot.
‎N-a mai spus nimic?
‎Ce credeți că a văzut?
‎Chestiile „blocate”. ‎Se referea la cele șapte spirite?
‎Prefer să nu mă gândesc.
‎Îl vom distruge.
‎Dacă vrei.
‎- Nu. Să-l păstrăm! ‎- Bine.
‎E foarte rar.
‎Amândoi sunteți.
‎Dacă nu află nimeni.
‎- Despre noi. ‎- Nu vor afla.
‎Îți promit.
‎M-am tot gândit.
‎N-ar trebui să mai avem secrete.
‎Așa că…
‎am văzut cine m-a împușcat.
‎Sabia Aurită.
‎- Ticălosul de la Fittes? ‎- Nu e de la Fittes.
‎- Face parte din altceva. ‎- Ce vrei să spui?
‎Când m-a împușcat, mi-a pomenit părinții.
‎A spus că morțile lor ‎au fost insignifiante.
‎Cum ar fi fost și a mea.
‎Vai de mine!
‎Ce știe?
‎- Trebuie să aflăm… ‎- Așa este și o vom face.
‎Vom afla ce se petrece.
‎Dar nu până nu mi se vindecă picioarele ‎și până nu mă mai doare când râd.
‎Nu mă oprește nimic din cercetat…
‎Apropo de familia mea, ‎mai trebuie să mai știți ceva.
‎Despre camera de sus.
‎Serios?
‎Doar n-o să…
‎Fără secrete.
‎Lockwood, nu e nevoie. ‎Nu dacă tu nu vrei asta.
‎Vreau.
‎Sunteți gata?
‎Subtitrarea: Ramona Coman