Det er en mogulsk dolk.
Indisk, 1500-tallet.
De kommer i par, den andre vil lede oss til Carvers morder.
Nei.
Dere stikker dere for mye ut.
Bickerstaffs speil, benglasset, Fittes tar den saken nå.
-Du tuller. -De kødder det til.
-Det havner i feil hender. -Ikke deres problem.
Se dere omkring.
Ingen sikkerhetstiltak, ikke tilsyn, jeg har ikke tid til å beskytte dere.
-Jeg vet du ikke liker oss… -Jeg har ikke…
Eller metodene våre, men de funker.
Vi fant Annabel Wards morder.
Ingen vet det, men du vet det. Vi er dyktige.
Jeg ber deg, la oss finne speilet.
Hva med deg, Carlyle?
Du er uvanlig stille.
Jeg syns vi burde fullføre jobben. Vi er best posisjonert.
Det er vårt valg, og vi kjenner til risikoen.
La oss gjøre det.
Greit.
Men jeg anmoder ikke,
jeg insisterer,
vær smarte.
Dette er fullblods kriminelle. Kjøtt og blod.
Hold dere til det eteriske.
Finn benglasset, overlat resten til DEPFOK.
Sir? En kritisk hendelse i Kilburn.
Ikke la dette være siste gang jeg ser dere i live.
-Gjør jeg det rette? -Du advarte dem. Hva mer kan du gjøre?
De har talentet.
Ja.
Stakkars jævler.
BØLGE AV UFORKLARLIGE DØDSFALL
SKRØMT GÅR BLANT OSS
SKRØMTBERØRING DREPER
DØDSFALL
PORTFORBUD INNFØRT
ØKONOMISK SJOKK
JERN, SØLV, SALT: VÅRT BESTE FORSVAR
TEKNOLOGIAKSJER
BASERT PÅ BØKENE AV JONATHAN STROUD
UNGDOM SANSER SKRØMT
DØDSFALL
"PROBLEMET" 50 ÅR ETTER
Jeg burde fortelle hva jeg vet om Bickerstaff.
Hva skjedde med vinduet?
En fugl fløy inn i det.
Det viser seg at han var en respektert kliniker, psykiater.
En pioner i sitt felt.
Han holdt hemmelige møter i huset sitt, men Mary Dulac avslørte dem.
-Hvem er det? -En gjest som forsvant.
Hun forsvant etter et av møtene.
Men dette er det rare.
Hun dukket opp igjen ti år senere, men da hadde hun blitt gal.
-På grunn av benglasset? -Det gir mening.
Hvorfor vil alle ha det? Hva kan den gjøre?
-Annet enn å bringe galskap og død? -Det er mer enn bare en farlig relikvie.
Jeg tror det er noe helt unikt.
Bra jobbet.
Endelig våkner dere.
-Lucy, hva er det? -Det snakker.
Hva mener du med å "våkne"?
Det tok jaggu sin tid.
Lucy, hva skjer?
Det snakker til henne.
-Hvis du vet noe, kan du vel hjelpe oss? -Jeg er bare en assistent.
Herren min har svarene.
Herren din?
Det var det du mente.
-Du kjenner Bickerstaff! -Jeg visste han ville fullføre arbeidet.
Min herres makt kan ikke forbli skjult.
Hva er benglasset? Hva gjør det?
-Ta meg med, jeg kan vise dere. -Til hvor?
Min herres hus.
Hvorfor?
-Hva finner vi der? -Alt dere trenger å vite.
Men jeg vil ha noe igjen.
Jeg visste at skallen var spesiell.
Det var bare et tidsspørsmål før den gjorde noe.
-Bra jobbet av meg. -Takk Gud for deg, George.
Vi skriver historie her.
-Du kan ikke si det til noen. -Men din verdi har økt.
Pressekonferanse?
Veldig morsomt.
-Jeg er bare glad du tror meg. -Jeg er en vitenskapsmann.
Jeg kan ikke tro på noe uten bevis.
Hva skal vi gjøre?
Det vil jo bli satt fri.
Vi holder det godtroende.
Vi lar det lede oss, så tar vi avgjørelsen senere.
Lucy bestemmer.
Ikke noe press fra oss, eller skallen.
Det endrer mye hvis du kan utnytte dette.
-Kan du det? -Det finner vi ut av.
Om bare åtte år gamle meg kunne se meg nå.
Det beste eksperimentet til nå. Testing av en type tre.
Og meg.
Det går bra.
Vi hjelper deg.
Klare?
Hvordan kjente skallen Bickerstaff?
Han sa han var assistent og kaller ham "herre".
En okkult leges medhjelper. Det lover bra.
-Nei! -Vent.
-Stopp her. -Vent litt.
Hva er det?
Ikke gå inn. Vent her.
-La Lockwood og Karim gå inn. -Hvorfor det?
De kan ikke snakke med meg, men du kan det.
De kan ofres.
Hvis du dør, blir jeg fanget for alltid.
-Lucy? -Vent.
Jeg bestemmer nå.
Karim har følt benglassets kraft. La ham få det han vil ha.
Lucy, du må fortelle oss hva det sier. Du kan ikke holde oss utenfor.
Dere må vente her. Jeg går inn.
-Uaktuelt. -Du går ikke inn alene.
Men jeg er ikke alene.
Dere må stole på meg.
Hvis jeg ikke er tilbake innen et kvarter, går dere inn.
Du sa jeg fikk bestemme.
Så jeg bestemmer.
Dette er min avgjørelse.
Dumme jente.
Hjemme.
Veldig koselig.
Nå, avtalen vår. Åpne lokket. Slipp meg ut.
Nei.
-Vi hadde en avtale. Slipp meg ut! -Vi har ikke funnet det vi leter etter.
Hva er det vi leter etter?
-Papirene hans! Jeg skal lede deg. -Det klarer du fint derfra.
Si meg hvor jeg skal lete.
Hvor oppbevarer herren din hemmelighetene?
Bak en lukket dør.
Hva sanser du?
Spor
av sigarer.
Drikking.
Menn.
Spisestuen.
Åpne døren.
Hva er det?
Det er ikke et spisebord.
Det er et slags
operasjonsbord.
Det høres ut
som om noe
sages.
Blod drypper.
Jeg trodde han var psykiater.
Ikke en kirurg.
Han var et geni.
En visjonær.
Vi gjør det vi skal, så stikker vi.
-Slipp meg ut, så skal jeg vise deg. -Vis meg, så slipper jeg deg ut.
Du trenger meg i live, husker du?
Så begynn å snakke nå.
Se nærmere etter.
Tre kraner for blod. Den fjerde er…
En bryter.
Før i dag trodde jeg dette var det beste som kunne skje.
-Det kan være det verste. -Jeg vet det.
Hun sa: "Gi oss 15 minutter, hvis vi ikke er tilbake…"
Hun snakker som om de er et team.
Det er mitt skrømt.
Det var aldri ditt, teknisk sett.
Hvor lenge nå?
Ti minutter.
Det er ikke hun som bestemmer. Hvem vet hva det hvisker til henne.
Har du glemt Annabel Ward?
La meg si det sånn.
Vi har sendt henne inn i et hjemsøkt hus alene.
Du har rett. Det er sinnssykt.
Hva er det?
Nei.
Hvordan vet vi hvor hun gikk?
Det vet vi ikke.
-Hva var det? -Noe sanser deg.
Vi slipper opp for tid. Sjekk pulten.
Kom igjen.
-Hva slags papirer er det? -Ikke der. Let videre!
Faen.
Der er de. Ta vare på dem.
Fort, de kommer!
-Lucy! -Kom igjen!
Det er for sent.
-Hvorfor høres de sånn ut? -Deres siste åndedrag.
Vent.
De var pasientene hans.
Han drepte dem.
Lucy!
Hvor er du?
Lucy, svar oss!
På tide å slippe meg ut, Lucy.
George!
Han kan ikke hjelpe deg.
Men jeg kan. Slipp meg fri!
Lockwood! Vær så snill!
Lockwood! George!
Lockwood, vær så snill!
Lucy!
Slipp meg fri!
George, det er en fallem.
Ikke bruk makt. Det må være en utløser her.
Lucy, vi er her. Vi kommer.
Din tosk! Du har ødelagt for oss!
Du visste det!
Lockwood!
Jeg tror det er her!
-George! -Prøv den.
-Lucy, vi kommer! -Vent!
-Hva var det som skjedde? -Han var et monster.
Hei.
Det går bra. Vi er med deg nå.
Du er trygg nå. Du er med oss.
Du gjør aldri en jobb alene igjen.
Jeg bryr meg ikke om hva skallen sier. Vi er teamet ditt. Ikke ham.
Fant du noe?
Ja.
Du er utrolig.
-Kan jeg begynne å se på papirene? -Kjør på.
Er du ok?
-Trenger du noe? -Jeg er ok. Jeg bare…
Jeg setter ham bort litt. Han er ikke til å stole på.
-God morgen. -Du har fortsatt nøkkelen.
Kast aldri en nøkkel. Hver og en låser opp noe.
Du er alltid velkommen til å slappe av litt her.
Veldig snilt av deg. Elsker det du har gjort med stedet.
-Jeg har ikke gjort noe. -Nettopp.
Du kunne ha endret noe.
Har du funnet en ny funksjon for det stengte rommet?
Nei.
Du kan ikke unngå det for alltid.
Jeg vet det.
Jeg kom ikke hit for å presse deg.
-Carver fikk beskjeden din. -Han kom inn med en kniv i ryggen.
-Var det Winkman? -Ikke usannsynlig.
Hvis du må skjule deg, vet jeg om en husbåt.
Det er fristende. Vi prøver fortsatt å finne speilet.
Har du hørt noe om et salg?
Eller hva om vi drar til en campingvogn i Camber Sands?
Du har hørt noe.
Hva med et befestet lager ved midnatt, fylt med kjeltringer som vil drepe deg?
-Mer din stil, sant, Locky? -Midnatt i kveld?
-Privat auksjon. Verdifull relikvie. -Det er den.
Fothergill's Wharf. Rett ved elva. Mitt territorium.
Hvis du drar dit, er du gal.
-Ikke uten min hjelp. -Flo, jeg kan kysse deg.
Bare ikke dø.
Det er nok for meg.
Spar kyssene dine til henne.
-Hvem? -Du er annerledes rundt henne.
Hun er en kollega.
Lockwood? Unnskyld.
Dette er Flo Bones. Flo, møt George.
-Forskningsleder. -Og kokk.
Med mindre Locky utvidet repertoaret?
Liker du shirini morabaii?
Veldig godt.
Du bør smake min noon khamei. Det er min spesialitet.
-Hvor har du gjemt ham? -Jeg skulle til å spørre om det samme.
Jeg må stikke.
Ses i kveld, halv tolv. Salter's Landing. Ikke kom for sent.
-Hva skjer halv tolv? -Jeg skal forklare.
Jeg må fortelle dere om noe annet først. Noe stort.
Dette er gamle skildringer av ånder som knyttes til kilder.
Bickerstaff må ha testet denne teorien.
-Derfor var kjelleren som en skrekkfilm. -Drepte han pasientene for å lage kilder?
Nei, det garanterer ikke suksess. Kroppen blir ikke nødvendigvis en kilde.
Med mindre man sørger for det.
Han tok deler av dem mens de levde.
Han påførte så mye traumer at de for alltid ble knyttet til beina.
Og se.
-Sju skrømt. -Det var det Carver sa.
Dette er oppskriften på benglass.
Tror du skallen vet hvilket språk dette er?
Vi er ikke på talefot akkurat nå.
Joplin vet det nok.
-Vi kan ikke involvere henne. -Vi kan stole på henne.
Vi har blitt bedre kjent. Vi spiste middag sammen.
-Spiste dere middag? -Restemiddag hos henne.
Hun var veldig hyggelig. Og det er mer. Mary Dulac skrev en bok.
Den gale damen? Det er nok bare vås.
Nei, det er hennes bekjennelser, boken kan forklare dette.
Men det ble knapt trykket kopier.
Jeg fant én i Fittes bibliotek.
Vi kommer ikke inn i Fittes-bygningen nå, iallfall ikke inn i biblioteket.
Det kan nok hende.
Vi fikk denne tidligere i dag.
"Anthony Lockwood & Co,
Fittes inviterer dere til Fittes er 50-ballet."
Og det er i kveld.
Ok.
Bra. Nei, det er utmerket. Det betyr at vi har en sjanse.
Ok. Her er planen.
Oversett papirene, finn ut hvordan benglasset ble laget.
Dra til festen, finn Mary Dulacs bok og finn ut hva den greia gjorde med henne.
Og så henter vi det.
-Hvordan gjør vi det? -Flo vet om en måte.
Du må dra å handle.
"Pent antrekk."
Kan jeg hjelpe deg?
Følger du etter meg?
Nei, beklager, jeg mente ikke…
Jeg…
Jeg så deg fra andre siden av gaten, jeg…
Saunders fortalte hva du gjorde forleden.
-Et enestående kast, hører jeg. -Ja, jeg kaster som en jente.
Lockwood & Co var ingenting før deg. Ingen tok dem på alvor.
Nå er alt forandret. Det er åpenbart hvorfor.
-Vi er et godt team. -Ja?
Du kaster bort talentet.
Fittes er et flott sted å jobbe.
-De avviste meg, så… -De gjorde en feil.
Han har sikkert sagt at jeg er grusom.
Hvis du vil finne ut av sannheten,
hva med å gå på festen med meg?
Jeg kan ikke. Jeg skal gå med…
-Lockwood. -Og George.
Selvsagt.
Jeg dro på for hardt med festen, sant?
Hva med en kaffe?
Jeg må gå. Jeg må komme meg inn.
-Selvsagt. Vi ses. -Ja.
Kan du vurdere det?
Alt sammen.
Ja.
Beklager.
Men det er trygt nå. Vi vil ikke at Pamela…
Er det Pamela nå?
Hei.
Alle bøkene og kung pao-kyllingen jeg kunne bære, ingen vet noe.
Kom inn.
Får jeg komme inn?
Ja.
Har du alt du trenger?
-Ja, jeg tror det. -Bra.
Er alt i orden?
Med skallen, mener jeg.
Det går bra. Jeg blir bare litt satt ut av den.
Gammel venn?
Den beste. Det var hennes idé. Dra til London, gå på fester.
Leve livet.
Nå er jeg her uten henne.
Det føles som om jeg stjal det fra henne.
Dumt, egentlig.
-Mistet du henne? -Skrømtlammet.
Du nevnte ikke det.
Du spurte aldri.
Jeg er lei for det.
For at jeg ikke spurte og for vennen din.
Hun vil nok at du skal ha det gøy.
Lev livet for dere begge.
Ja.
Du liker kanskje dette.
Det tilhørte…
…noen jeg sto nær.
Hva om jeg mister det?
Du har vist at du tar vare på smykker.
Takk.
Er det ingenting annet?
Går det bra?
Ja, jeg har det bra.
Flott.
-Jeg skal se etter taxien. -Ja.
Du er ikke klar.
Det er for mye å gjøre. Dra uten meg.
Dette er det dere må vite.
-Gå hvis du vil. Jeg fortsetter her. -Jeg vil virkelig ikke.
Jeg liker ikke fester. Dette er mye mer gøy.
Vi trenger deg senere, ikke glem det.
Nei, det gjør jeg ikke.
Og du tar med tingene?
Ja. Jeg skal det. Bare…
Gå. Vi må fortsette.
Hva er det dere trenger ting til?
Ikke si det til noen, men vi…
…vi skal ta tilbake benglasset.
Jøss.
HEISKODE: 1888
-Hvor er George? -Han jobber. Han kommer senere.
Er det bare oss?
Er det greit?
Vi bør nok mingle først så det ser ut som at vi kom for å feste.
Flott. Det jeg liker best. Snobber og småprat.
Herregud! Er det kilder?
De berømte relikviesøylene.
Ikke en fan?
Penelope lar aldri fare eller god smak
komme i veien for å vise frem familiens berømte ettermæle.
Snakker om sola.
Herregud. Jeg tror hun så meg.
Hva gjør du?
Hun er en vanlig person. Hun er ikke bedre enn oss.
-Jeg sover på et loft. -Ikke bedre enn meg.
-Pepperrot? -Hvorfor kan de ikke bruke saus?
Fordi dette er sivilisasjonen.
Vil du gå en runde og møte folk?
Jeg kapper heller av meg armen. Gå du. Jeg må på do uansett.
Det er Long Hugh Henratty, landeveisrøveren.
Penelope! Miss Fittes. Jeg…
Han ser ikke lang ut.
Ville hunder spiste beina hans.
Tom Rotwell gravde ham opp i 1971,
mens min mor holdt spøkelset i sjakk ved å vifte det bort med en jernspade.
Godt at hun spilte tennis, ellers hadde hun aldri holdt ut.
Kall meg Penelope, forresten.
Jobbtilbudet står fortsatt.
Snakket Kipps med deg?
Du snakket med Kipps.
Combe Carey viste hvor spesiell du er.
Jeg gravde litt i fortiden din.
-Og du vil allikevel ansette meg? -Det som skjedde var ikke din feil.
Det var din arbeidsgivers ansvar.
Vi har sørget for at Mr. Jacobs aldri får lede agenter igjen.
Menn som ham burde ikke jobbe i vår bransje.
Takk.
Du vet, jeg…
Jeg var det svarte fåret i familien min.
-Å bli vant til dette var krevende. -Hvordan? Nesten alle stirrer på deg.
De ser ikke på meg.
Egentlig ikke.
De ser på de store Penelope Fittes.
Den de vil jeg skal være.
Hvem kan klandre dem? Det er en skummel tid å leve i.
Folk trenger håp. De vil føle seg sikre.
Jeg vil gjerne hjelpe deg mer.
-Det er fordeler med å være på innsiden. -Det er snilt, mer enn jeg kan… Men…
Du føler deg trygg med ham. Mr. Lockwood.
Vi er et team.
Jeg kjenner følelsen.
Jeg hadde det en gang.
Hvis du vil ta en prat, er jeg en god lytter.
Så du minglet allikevel.
Hva ville hun?
-Hva sa hun? -Bare småprat.
Kom. Vi har en jobb å gjøre.
-Tilbød hun deg jobb? -Hvordan visste du det?
Jeg hadde gjort det hvis jeg var henne. Hvis jeg var deg, hadde jeg sagt ja.
-Hvorfor? -Jeg kan ikke konkurrere.
Jeg ba aldri om det.
-Hva foregår, da? -Jeg aner ikke hva du snakker om.
Jeg så deg snakke med Kipps utenfor huset.
Ja.
Så?
Han tilbød meg jobb.
-Og ba meg ut på kaffe. -Kaffe?
Du vet, det vanlige folk gjør. De henger sammen.
Som en date?
Er det så vanskelig å tro?
Jeg takket nei.
Jeg kan aldri jobbe her. For mye betong og ikke noe brent toast.
Portland Row er hjemme.
Du og George.
Jeg skal ingen steder. Kom igjen.
Her er koden. 1888.
Bra, George.
Velg et sted å starte.
Jeg sjekker indeksen.
Harpen…
Fant det.
C/452.
Sjekk tallene på bokryggen.
452…
Har den.
La oss se hva hun bekjenner.
Det er roligere her inne.
Hva er det de sier?
Noen av medlemmene er urolige. De føler at du ikke bidrar i arbeidet.
Akkurat. Arbeidet deres.
Er det mitt problem hvis de ikke takler utfordringen?
Godt poeng. Men du er inspirasjonen deres.
Det er lurt å ikke glemme det.
Men du kan ta med deg dette. Stilne klagene deres.
Reparert og testet.
Det fungerer igjen. Si at det er et tegn på velvilje.
Fra inspirasjonen deres.
-Heldige dem. -Jeg returnerer til de som verdsetter meg.
Jeg ville tilbudt en drink, men du har mer spennende steder å være.
Jeg venter litt. Vi vil ikke starte rykter.
Å, sant nok.
Vi må gå.
Nå.
Har du det travelt?
Rolig. Du vil ikke at sverdet skal gli.
-Det er veldig skarpt. -Og det er veldig fint. Er det ekte gull?
Hvem er du?
En gjest her. Jeg gikk meg vill.
Hadde du ikke et kart?
-Jeg har aldri sett det før. -Du fikk det av en ansatt.
Er du agent?
Det er en type legering.
Er det gullbelagt?
-Litt smakløst. -Hei!
Jeg fant veien til toalettet.
Vektere. Det har vært inntrengere i biblioteket.
Herregud. De vet at vi er her. De stenger alle utgangene.
Det er fire til. Har du en plan?
Jeg tror jeg har en nå.
Saltsprinklerne er aktivert.
Gå rolig til nærmeste utgang.
Saltsprinklerne er aktivert.
Gå rolig til nærmeste utgang.
Festen er død. Vil du stikke med meg?
Absolutt.
Tekst: Anya Bratberg