Has matinat.
Sí. Volia veure si aquest ens donaria una empenteta, però s'està fent el dur.
- Estàs bé? - Sí, estic bé. Que no ho hauria d'estar?
No t'amoïnis per la calavera. Ja anem per davant de l'equip del Kipps.
Haurem passat pel cementiri abans que s'acabin els cereals.
Vols suc?
I si es referia al mirall?
Què?
La calavera. Va dir que la mort s'acostava. I si el mirall és la mort?
Doncs endavant. No és res que no puguem superar junts.
- Me'n torno al llit, doncs, no? - Em referia als tres junts.
No hi ha temps per a això. Compra-te'n un de camí a l'arxiu.
- No anàvem al cementiri? - Nosaltres sí. Som-hi.
Vull que vagis a l'arxiu
i trobis tot el que puguis del mirall i Bickerstaff.
Avui és decisiu.
Només perquè has convertit això en un torneig de cigales.
Encara fas morros per això?
T'has oblidat del que ens va costar salvar l'empresa?
Si dic a mons pares que he perdut una altra feina…
- No perdrem. - Ah, no?
Com ho saps? Ets vident, ara?
Dius que no tinc temps de fer un cafè.
- De veure l'escena del crim ni en parlem. - Molt bé. Prou.
George, vine al cementiri. Mira l'escena. Després ves a l'arxiu i fes la teva màgia.
I, Lockwood, esforça-t'hi una mica.
Dona-li dues lliures per a cafè.
Merda.
Adeu, avantatge.
Bona tarda, Tony.
Ves a cagar, Kipps. Tenim feina.
La Kat i jo just estàvem pensant que quan perdis el cas
i els teus amiguets hagin de tornar als caus on pertanyen,
què hi faràs tu sol en aquell casalot buit?
Se'm trenca el cor.
- Ignora'ls. - Els donarem una lliçó.
- Com té el cap, Sra. Joplin? - Només tinc un nyanyo.
Res, comparat amb aquest sidral. Estàvem a punt de fer una troballa.
Et vaig dir que calia més d'un nen en aquella porta, i controls…
El Sr. Kipps creu que ha estat algú de dins.
És rar que els reliquiaris actuïn tan ràpid.
El mocós que vigilava els devia dir que era un objecte especial.
- El mocós a qui van noquejar? - Per això tenim assegurança.
I ara que el DRCP ha suspès tota l'activitat al cementiri
ens embutxacarem la indemnització.
No és pels diners. Era un artefacte únic.
Vols callar d'una vegada, Pam? Només és un coi de relíquia.
No, ni de bon tros.
Donarem un cop d'ull a dins.
En què més els puc ajudar?
El Kipps va errat.
A la patrulla no volen tractes amb relíquies ni reliquiaris.
Amb el valor que té, haurien d'haver posat dos guardes mínim.
Penso igual.
Com van entrar sense que els veiessin?
Les entrades eren ben vigilades, i el DRCP diu que la porta era tancada.
Què és, això?
- És una placa de Tendy's. - Va ser un agent?
En conxorxa amb reliquiaris?
O pel seu compte, sabent que tothom culparia els reliquiaris.
- Això es posa interessant. - Content que vingués?
Eufòric. Tornem a ser a la davantera. Aprofitem-ho.
George, cal que vagis a l'arxiu.
George?
George.
Hora de marxar. El Bobby Vernon deu haver-s'hi posat a l'alba.
Ell només ha de prémer un botó a la base de dades.
Sí, però quina gràcia té, això?
Què li passa?
Està mosca perquè preferiria ser a primera línia,
però és l'investigador, és el que li toca.
Ja li passarà.
Molt bé. I ara què fem?
Juguem a rol. Imagina't que som dos reliquiaris.
Com entrem i sortim del cementiri sense que ens vegin?
Saltant la paret vora el canal.
És més segur, per l'aigua, i lluny de l'entrada principal.
Així, si hagués de noquejar algú, ningú el sentiria cridar.
Sí que t'has ficat de pressa en el paper.
Som-hi, abans que hi pensi algú altre.
George! Se suposava que eres a l'arxiu.
Mireu. A l'aigua.
El conec.
ONADA DE MORTS SENSE EXPLICACIÓ
FANTASMES ENTRE NOSALTRES
EL CONTACTE AMB UN FANTASMA MATA
MORTS
IMPOSICIÓ D'UN TOC DE QUEDA
COMMOCIÓ ECONÒMICA
FERRO, PLATA, SAL: LA MILLOR DEFENSA
ACCIONS
BASADA EN LES NOVEL·LES DE JONATHAN STROUD
ALGUNS JOVES PERCEBEN FANTASMES
MORTS
"EL PROBLEMA" 50 ANYS ENÇÀ
El Danny Clough ja era agent quan jo vaig començar.
Em va ajudar.
Em va salvar més d'un cop.
Era la mena de persona que no s'adona de com mola.
¿Com va passar d'això a…
reliquiari?
Ho sento.
No ho diguem a ningú, entesos? Hem d'esbrinar qui anava amb ell.
Hem dragat tot el tram. Cap mirall enlloc.
Sap de qui és, el cos?
Hi estem treballant. Pels tatuatges, un reliquiari segur.
Qui creu que li va fer això? Això dels ulls, vull dir.
Ningú.
Tenia teixit ocular a les ungles. La ferida indica que se la va fer ell.
El que va veure al mirall el va dur a fer-s'ho.
Han d'avançar en la cerca. Si aquesta cosa cau en males mans…
No li fallarem, inspector.
A Fittes faran una batuda de reliquiaris fins que trobin alguna cosa.
Hem de ser més ràpids. Més llestos.
- George. - A l'arxiu. Ja ho sé. I vosaltres dos?
No tenim temps. Després t'ho explico.
A casa a mitjanit per fer un gran esmorzar.
Segur que estàs bé? Amb això del Danny?
- No el coneixia bé. - Pot afectar-te igualment.
Sé d'algú que ens pot ajudar. Una amistat. Treballa al riu.
Som-hi.
- Voldria un passi d'un dia. - Està ple.
No ocuparé gaire espai. És per a un cas. Estic investigant.
No, avui no.
- Si us plau. És important. - Haver vingut abans.
Doncs res.
Senyor Karim.
Li preguntaria què l'ha dut aquí, però ja m'ho imagino. Bickerstaff?
Sí, però ja me n'anava. Està ple.
Sap que soc a la junta? No em fa res demanar algun favor.
Quedarà entre nosaltres. Au.
Sí? Em salva la vida.
- A què ha vingut? - A buscar consol.
Em calma, ser aquí.
A mi també.
Espero que encara treballi aquí. Fa temps que no vinc.
És un reliquiari? No deuen amagar-se tots, mentre Fittes pentina la ciutat?
Suposo. En el seu cas, és diferent.
Com? No és una rata malparida, doncs?
Ei, necessitem que ens ajudi, intenta ser amable amb ella, sents?
Quan no he estat amable, jo?
Espera.
Ella?
Has sentit això?
Qui et va abandonar aquí?
Corre!
Una donzella freda!
Lockwood!
Què ha passat?
He estat jo.
Bon vespre, Locky.
I aquesta arreplegada?
Perdona?
La meva sòcia,
la Lucy Carlyle.
Lucy, et presento la Florence Bonnard, o Flo Ossos.
La millor caçarelíquies del Tàmesi.
Gràcies per distreure-la, Locky. M'ha costat trobar-ne les restes.
Jo encantat d'ajudar-te.
Podríem haver mort abans que et decidissis a fer res. Ens has sentit, segur.
És d'idiotes intentar córrer més ràpid que una donzella freda.
O trobes la font o l'has cagat.
Sobretot si et falta un…
- Què? - Tros.
Qui era?
Elizabeth Creevey. Grangera de nadons victoriana.
Les mares solteres li pagaven perquè fes adoptar sons fills,
però es quedava els diners i ofegava les criatures.
Amb la mala vibra d'aquestes relíquies, em faré d'or.
- Tindré pasta per mesos. - Estàs fatal.
Tots ens guanyem la vida amb els morts.
Però vosaltres sou part de l'engranatge. Esclaus d'un sistema controlat pels rics.
Almenys jo soc lliure.
I una merda.
Vetllem per la seguretat. Els reliquiaris són perversos. I les reliquiàries…
Reliquiària, més aviat.
- L'única. Ningú em mana. - No és per enorgullir-se'n.
Ni per avergonyir-se'n.
Maca, el riu va ple de fantasmes de paios que han pelat gent des que hi ha ciutat.
Quasi totes les noies fantasma en són víctimes.
Això té valor perquè ella n'era l'excepció.
Ah, òndia, una dona que assassinava en sèrie.
Quina inspiració. I si en fas una samarreta? Au va, marxem?
El món que va fer-les renunciar als seus nadons és el que és pervers.
I mai s'acaba.
Espera. Flo.
- Un client. - Lockwood!
El Museu d'Infants Expòsits.
Pagaran més que el mercat negre i és un bon lloc. I segur.
I que m'arrestin? No, gràcies.
No: series anònima, jo faria d'intermediari.
Ets un bon jan, Locky.
Néixer forrat ajuda, clar.
A canvi, tu ens expliques què saps sobre el Danny Clough.
Què li ha passat?
PUBLICA MEMÒRIES DESPRÉS D'ANYS DESAPAREGUDA
BOJA MISTERIOSA RELACIONADA AMB BICKERSTAFF?
DESAPAREIX UNA CONVIDADA A LA FESTA DE BICKERSTAFF
Senyor Karim?
Ja ha passat el toc de queda. Som-hi?
Ha trobat el que buscava?
- Almenys he començat, gràcies a vostè. - Encantada d'ajudar.
Fa res interessant, aquest vespre?
I tant. Crec que netejaré el forn. Un altre cop.
Bé, doncs jo visc aquí al costat, si vol menjar alguna cosa.
Deu estar mort de gana.
Tret que els seus amics l'esperin.
No. M'encantaria.
Fantàstic.
Pobre Cloughy.
Em va dir de sortir, un cop. Begut, clar.
"Clar", no.
Sí, clar. Es passava el dia bevent. Per això devien entabanar-lo.
- Qui? - Paràsits. Púrria.
I Tendy's no el va ajudar? Hi va treballar anys.
A Tendy's els la sua.
Estava perdent el talent. Era prescindible.
Hem de trobar el soci del Danny. El que el va deixar per mort.
El Jack Carver.
Però no el voleu trobar. Creieu-me.
No tenim opció.
És important, Flo. Si us plau.
Deixa una nota al tauler, i potser vindrà a veure-us.
Però haurà de ser la nota adequada.
Que no pugui ignorar.
"Sabem això del mirall."
I la nostra adreça? És una nota suïcida!
Hem d'aconseguir que vingui. És la nostra única esperança.
Explica'm com funciona la xarxa. Què fan amb els objectes?
Tracten amb Julius Winkman.
Un antiquari de Bermondsey, treballa amb sa dona.
- T'aviso: no els busqueu les pessigolles. - Què vols dir?
T'ho diré més clar, reina. Si el Carver no us mata, ho faran ells.
Gràcies, Flo. Mira.
Aquí tens un record del Danny. De com era abans.
Sempre em sorprens quan vens a veure'm, Locky.
Creia que ja series mort.
Veig que és una gran fan de Thot. És un déu dels morts, oi?
Ets el primer convidat que tinc que sap el seu nom.
- Està escrit a la base. - Sí, però l'has pronunciat bé.
És el déu de l'escriptura, la ciència, la saviesa. I dels morts.
Sí. Però menys que, per exemple, Rashnu.
L'honrat jutge persa dels morts.
L'àngel del pont entre aquest món i el més enllà,
que envia ànimes a la Casa de la Mentida o de la Cançó.
Això ja és fanfarronejar.
No sap que bé que prova tenir algú a qui fanfarronejar de res, Sra. Joplin.
Em pots dir Pamela.
Què investigaves, avui?
El meu camp d'especialitat, els primers anys del Problema.
Vaja, també és el meu camp.
Tens alguna teoria? Errors? Tapadores? Creus que algú sabia què es feia?
No va de teories de la conspiració o història alternativa, per mi,
sinó sobretot de la nostàlgia.
- No havies nascut, abans del Problema. - Bona resposta.
No, no havia nascut. Però quan era jove, tot plegat encara era força recent.
Els teus pares recordaven com era abans, doncs?
Intentaven aferrar-se a aquell món, el qual era impossible, òbviament.
Devia ser increïble per a ells, veure que tenies dons que els podien salvar.
Mai vaig tenir talent, jo.
Gens?
Gens ni mica.
M'hauria encantat viure el que tens tu amb els teus amics.
Però em va portar a voler-ne saber més.
Pamela.
Quan vam mirar el mirall, vas veure-hi alguna cosa?
I tu?
De fet, no. Va anar molt de pressa. Però…
Em vaig sentir com…
No sé com explicar-ho, però…
com si en volgués veure més.
- Tu també? - Sí, clar.
Però crec que sempre ha estat així.
Escolta, hauria de tornar a casa, per si s'adonen que no hi soc.
És poc probable, però mai se sap.
No tornem en taxi?
- Fa una nit molt maca per passejar. - Va dir mai ningú.
- Com vas conèixer la Flo? - No me'n recordo. Fa molt de temps.
- Sempre ha sigut així, ella? - Sí. La bona de la Flo.
Es preocupa per tu, oi?
És patidora, i ja està.
No hi pensis més. No sabem quant tardarà a rebre el missatge, el Carver.
Ens hem d'afanyar.
- Ja he dit que agaféssim un taxi. - No tornem, encara.
El George ens deu esperar.
El George estarà encantat quan tornem amb el mirall.
No, Winkman's no, oi?
Has sentit el Barnes.
Aquesta cosa és letal. A saber en mans de qui pot acabar demà.
A part, és més fàcil entrar a robar de nit.
I ens ve de camí.
La Flo ha dit que ens matarien.
Ja l'has sentida.
Sí, però la Flo és patidora.
Jo no. I tu?
No aconseguirem entrar-hi. Tornem a primera hora.
- Tu fas veure que ets un client… - Anem pel lateral.
Així sí.
No m'agrada, això.
Sents el mirall?
Hi ha massa sons. Com si haguessin interferit la freqüència.
Provenen de tot això.
Són relíquies.
Encara tenen càrrega paranormal.
Plena de males experiències.
Som-hi.
Anem més endins.
A veure si el sents.
Un moment. Espera.
És això?
No.
No, és alguna cosa viva. Hem de marxar.
O amagar-nos.
Tens raó.
Sona com mecànic.
No sento petjades.
Si ve algú, amaga't.
Lockwood.
Hola.
Perill.
Soc aquí perquè he perdut una cosa.
Em pots ajudar a trobar-la?
És un mirall.
Un mirall molt especial.
Fa un brunzit.
Com una abella.
L'has sentit per aquí?
Me'l pots ensenyar?
"No parlis amb estranys", et vaig dir.
Ah, vostè deu ser…
Leopold, ves a buscar ton pare.
De quina agència ets?
No en reconec l'uniforme.
No soc un agent.
Soc un lladre. Hauria de trucar a la policia.
Tenies un estoc.
I cap criminal gosaria intentar robar al meu establiment.
Molt bé.
Vaig d'incògnit.
De Fittes.
Truqui al DRCP i denunciï'm.
Els de Fittes ja han vingut, avui. Quan érem oberts.
Visites civilitzades.
No com tu.
No crec que hagi de molestar al DRCP.
Au, va, senyor Winkman. No fa falta, això.
Segur que podem arribar a un acord.
Tinc accés a antiguitats de gran valor.
Imagino que busques el mateix article que els de Fittes. Oi?
Així que digues-me:
¿qui ets
i qui t'ha dit que vinguessis?
O vols que faci dibuixets a la teva carona?
Si fa això, m'haurà de matar.
No sortirà impune si mata un agent.
Potser no.
Tens raó.
Però clar…
un cert tipus d'home jove
sempre ha sigut susceptible a un cert tipus de final.
Introspectiu. Amb una bona educació.
Afligit pel negoci de la mort.
Si tinguessis talls del teu propi ganivet als canells,
algú dubtaria?
Sí, que dubtarien,
els meus amics.
Molt bé, doncs. Comencem per aquí.
Qui més sap que ets aquí?
Ningú.
Ningú?
És veritat, ho sento.
Juro que és veritat.
Sempre treballo sol. Au, pregunti'm una altra cosa.
Molt bé.
¿Qui més sap
que ets aquí?
Va.
Leopold, oi?
Sé que és allà dins.
El mirall.
No t'està deixant dormir?
Tens talent.
Jo també soc una oient.
És la teva joguina?
Me la deixes escoltar?
Estàs patint.
El meu amic està patint de debò.
Saps on és?
Em pots ajudar a trobar-lo?
Si us plau.
Què passa?
T'ha dit res?
No li he donat temps. Però és una tafanera. Una oient.
Sap on és.
La teva sòcia, no?
No l'havia vista mai.
Leopold, torna al llit i queda-t'hi.
Deixa'l que miri. Si no vol fer-nos cas,
que aprengui com funciona el món.
Deixi-la.
És una aprenent. No sap res.
Llavors és més que una sòcia.
És una amiga?
- Algú de la família? - No és ningú. Deixi-la.
Serà un pacte suïcida, doncs.
És perfecte.
Molt bé. Els ho explicaré tot.
Té raó. Ningú se sorprendrà si aparec mort.
Tothom espera que passi.
Així que posi fi al meu sofriment, però deixi-la marxar.
Té molts motius per viure,
i no dirà res a ningú de tot això, ho juro.
Winkman, escolti'm. No faig broma. Ho dic de debò.
Faci el que vulgui amb mi. M'és igual. Sense enganys ni mentides.
Tenim acord?
La mataré l'última, perquè no hagis de veure-ho.
T'estàs estovant, Julius, amor meu.
Potser tens raó.
Leopold, surt!
Si us moveu, el llenço.
- No em poseu a prova! - No, Julius!
Vindré per tu, nano.
T'esbudellaré. Et picaré a trossets.
T'arrencaré la pell a tires!
Val més que corris, nano!
Comptaré fins a deu!
Un!
Dos!
Què coi ha estat, això?
La Flo tenia raó. Són uns psicòpates.
Ells no. Tu. Estaves pràcticament suplicant que et matessin.
Jo en diria noble sacrifici.
I una merda. Si no m'hagués despertat, series mort.
No és veritat. Tenia un pla.
Ah, molt bé. Quin era, el pla?
Vaja, se m'hauria acudit, si hagués fet falta.
Al final, sempre se m'acut.
A tu què et passa?
Pots parlar amb mi, Lockwood.
Sí.
Ho sé.
I doncs?
Per favor. No sé ni per què em molesto. Au, som-hi.
Jo allà no hi torno. Que es quedin el mirall.
Has vist on era?
Tancat amb clau. El mouran, ara que ho sabem.
No podem deixar que ells i el Carver se'n surtin.
Merda.
Què?
El Carver. Haurà vist la nota i el George és sol a casa.
Ara sí que agafem un taxi.
- Mitjanit, has dit! - Ens has esperat?
És clar. I el mirall? Què coi heu estat fent?
Després t'ho explico.
Qui és?
És el Carver.
- Qui? - El soci del Danny.
Déu meu.
Lucy, truca una ambulància.
Mare meva. Qui t'ha fet això?
- Vidre d'ossos. - Què ha dit?
Vidre d'ossos? Què vol dir?
Es refereix al mirall?
Set. No un.
Set què?
Hi has mirat?
Què hi has vist?
Coses terribles.
Veniu amb mi.
On? A on?
Què has sentit?
Vol que anem amb ell.
Lucy.
És mort.
Subtítols: Marina Torruella Bonsoms