‫קמת מוקדם.‬
‫כן, אני מנסה להשיג לנו יתרון,‬ ‫אבל היא משחקת אותה קשה להשגה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר. למה שלא אהיה?‬
‫אל תדאגי בקשר לגולגולת.‬ ‫כבר יש לנו יתרון על הצוות של קיפס.‬
‫ניכנס לבית הקברות ונצא ממנו‬ ‫לפני שהם יסיימו את הקורנפלקס שלהם.‬
‫מיץ?‬
‫אולי היא התכוונה למראה?‬
‫מה?‬
‫הגולגולת. היא אמרה שהמוות מגיע.‬ ‫מה אם המראה היא המוות?‬
‫אז קדימה.‬ ‫אין דבר שלא נוכל להתמודד איתו ביחד.‬
‫אז אני אחזור למיטה, בסדר?‬ ‫-התכוונתי לכולנו.‬
‫אין זמן לזה.‬ ‫אתה יכול לקחת אחר וללכת לארכיון.‬
‫חשבתי שאנחנו הולכים לבית הקברות.‬
‫אנחנו הולכים. בואי.‬
‫אני צריך שאתה תלך לארכיון‬
‫ותברר כל מה שאתה יכול‬ ‫על המראה ועל ביקרסטאף.‬
‫היום זה להיות או לחדול.‬ ‫-רק כי הפכת את העבודה הזו לקרב אגו.‬
‫אתה לא עדיין מצוברח בקשר לזה, נכון?‬ ‫-שכחת מה עברנו כדי להציל את המקום הזה?‬
‫אם אצטרך להגיד להורים שלי‬ ‫שאיבדתי עוד עבודה…‬
‫לא נפסיד.‬ ‫-לא?‬
‫איך אתה יודע? אתה מדיום?‬
‫אתה אומר לי שאין לי זמן לשתות קפה,‬
‫ובטח שלא באמת להעריך את זירת הפשע.‬ ‫-אוקיי! מספיק.‬
‫ג'ורג', בוא איתנו. תבחן את הזירה,‬ ‫ואז לך לעשות את הקסם שלך בארכיון.‬
‫ולוקווד, עשה מאמץ.‬
‫תן לו שתי ליש"ט לקפה.‬
‫שיט.‬
‫הלך היתרון שלנו.‬
‫אחר צהריים טובים, טוני.‬
‫עוף מפה, קיפס. אנחנו עסוקים.‬
‫קאט ואני תהינו, אחרי שתפסיד את התיק הזה,‬
‫וחבריך הקטנים יצטרכו לזחול מתחת לסלע שלהם,‬
‫מה תעשה לבד בבית הגדול והריק שלך?‬
‫זה שובר לי את הלב.‬
‫תתעלם מהם.‬ ‫-אנחנו נראה להם.‬
‫איך הראש היום, מיס ג'ופלין?‬
‫בסדר, זו רק מכה.‬ ‫שום דבר בהשוואה לבלגן הזה.‬
‫היינו על סף פריצת דרך עם המראה.‬
‫אמרתי לכם שצריך יותר מילד אחד בדלת הזו,‬
‫ובדיקות קבועות…‬ ‫-מר קיפס חושב שזו עבודה מבפנים.‬
‫אנשי שרידים לרוב לא מסתערים כל כך מהר.‬
‫השומר המחורבן הקטן‬ ‫בטח אמר להם שזה משהו מיוחד.‬
‫השומר המחורבן שחטף מכות?‬
‫בשביל זה יש לנו ביטוח.‬
‫ועכשיו ממב"ר השעתה כל פעילות בבית הקברות,‬
‫ואנחנו נגרוף את כספי הפיצויים.‬
‫העניין הוא לא הכסף. זה חפץ ייחודי!‬
‫את מוכנה לסתום, פם?‬
‫זה רק שריד טיפשי!‬
‫באמת שזה לא.‬
‫אנחנו רק נעיף מבט בפנים.‬
‫עכשיו, איך עוד אפשר לעזור לך?‬ ‫-קיפס טועה.‬
‫במשמרת לילה לא מתעסקים‬ ‫עם שרידים מסוכנים ואנשי שרידים.‬
‫בהתחשב בערך של הדבר הזה,‬ ‫היו חייבים להיות לפחות שניים.‬
‫אני מסכים.‬
‫אז איך הם נכנסו לכאן בלי שיראו אותם?‬
‫השערים הראשיים היו שמורים היטב,‬ ‫ובממב"ר מאשרים שהדלת הזו הייתה נעולה.‬
‫מה זה?‬
‫זה תג של טנדי.‬ ‫-סוכן עשה את זה?‬
‫סוכנים שעובדים יחד עם אנשי שרידים?‬
‫או סוכנים שעובדים לבד,‬ ‫ויודעים שכולם יחשבו שאלה אנשי שרידים.‬
‫עכשיו זה נהיה מעניין.‬ ‫-אתה שמח שבאתי?‬
‫שמח בטירוף. יש לנו שוב יתרון,‬ ‫עכשיו בואו ננצל אותו.‬
‫ג'ורג', אנחנו צריכים שתלך לארכיון.‬
‫ג'ורג'?‬
‫זמן ללכת.‬ ‫בובי ורנון בטח עובד על זה מעלות השחר.‬
‫הוא יכול פשוט ללחוץ על כפתור‬ ‫במסד הנתונים שלו.‬
‫כן, אבל מה הכיף בזה?‬
‫מה קורה איתו?‬
‫הוא כועס כי הוא מעדיף להיות פה, בפעילות,‬
‫אבל הוא החוקר שלנו,‬ ‫וזה מה שאני צריך שהוא יעשה.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫משחק תפקידים.‬ ‫בואי נדמיין שאנחנו שני אנשי שרידים.‬
‫איך ניכנס לבית הקברות‬ ‫ונצא ממנו בלי שיראו אותנו?‬
‫כנראה שמעל החומה, ליד התעלה.‬
‫המים הופכים את זה לבטוח יותר,‬ ‫וזה רחוק מהשער הראשי,‬
‫אז אם הייתי צריכה להוריד מישהו,‬ ‫אף אחד לא היה שומע אותו צועק.‬
‫מטריד כמה מהר נכנסת לדמות.‬ ‫בואי, לפני שעוד מישהו יחשוב על הרעיון הזה.‬
‫ג'ורג', מה אתה עושה?‬ ‫אתה אמור להיות בארכיון.‬
‫תראו. בתוך המים.‬
‫אני מכיר אותו.‬
‫- גל מיתות לא מוסברות -‬
‫- רוחות רפאים בינינו -‬
‫- רוח רפאים, מגע הורג -‬
‫- מוטל עוצר לילי -‬
‫- הלם כלכלי -‬
‫- ברזל, כסף, מלח:‬ ‫ההגנה הכי טובה -‬
‫- מניות טכנולוגיה -‬
‫- מבוסס על ספריו של‬ ‫ג'ונתן סטראוד -‬
‫- צעירים חשים ברוחות -‬
‫- מספר מקרי מוות -‬
‫- "הבעיה" כעבור 50 שנה -‬
‫- לוקווד ושות' -‬
‫דני קלאף‬ ‫היה אחד הסוכנים המבוגרים כשהתחלתי.‬
‫הוא עזר לי.‬
‫הוציא אותי מצרות כמה פעמים.‬
‫הוא היה מהאנשים האלה‬ ‫שאין להם מושג כמה הם מגניבים.‬
‫איך הוא הפך מזה ל…‬
‫איש שרידים?‬
‫אני מצטערת.‬
‫בואו נשאיר את זה בינינו, אוקיי?‬ ‫צריך לברר מי היה השותף שלו.‬
‫חיפשנו בכל האזור. אין מראה.‬
‫יש לך מושג של מי הגופה?‬
‫עדיין עובדים על זה.‬ ‫לפי הקעקועים, הוא איש שרידים.‬
‫מי עשה לו את זה, לדעתך?‬ ‫העיניים שלו, הכוונה.‬
‫אף אחד.‬
‫מצאנו רקמה עינית מתחת לציפורניים שלו,‬
‫ופציעה שמרמזת שהיא שלו.‬
‫מה שהוא ראה במראה גרם לו לעשות זאת לעצמו.‬
‫אתם צריכים להגיע לפריצת דרך.‬ ‫אם הדבר הזה יגיע לידיים הלא נכונות…‬
‫לא נאכזב אותך, המפקח.‬
‫פיטס יחקרו כל כיוון.‬ ‫הם יגיעו לכל איש שרידים עד שהם ימצאו משהו.‬
‫אנחנו צריכים להתקדם מהר יותר,‬ ‫חכם יותר. ג'ורג'.‬
‫כן, ארכיון, אני יודע. מה לגבי שניכם?‬
‫אין זמן להסביר. אעדכן אותך אחר כך.‬
‫ניפגש בבית בחצות לארוחת בוקר אגדית.‬
‫אתה בטוח שאתה בסדר? בקשר לדני?‬ ‫-בקושי הכרתי אותו.‬
‫זה עדיין יכול להציף.‬ ‫-אני מכיר מישהו שיוכל לעזור לנו.‬
‫חבר ותיק שעובד על הנהר.‬
‫בואי.‬
‫כרטיס ליום אחד, בבקשה.‬ ‫-המקום מלא.‬
‫תראי, לא אתפוס הרבה מקום.‬ ‫זה בשביל תיק. אני עורך מחקר.‬
‫לא היום.‬
‫בבקשה, זה חשוב.‬ ‫-אז היית צריך להגיע מוקדם יותר.‬
‫שכחי מזה.‬
‫מר קארים.‬
‫הייתי שואלת מה מביא אותך הנה,‬ ‫אבל נראה לי שאני יכולה לנחש. ביקרסטאף?‬
‫כן, אבל אני בדיוק הולך. המקום מלא.‬
‫טוב, אתה יודע שאני חברת הנהלה?‬ ‫לא אתנגד למשוך בחוט או שניים.‬
‫הסוד הקטן שלנו. בוא.‬
‫באמת? את מצילת חיים.‬
‫בשביל מה את כאן?‬ ‫-נחמה.‬
‫המקום הזה מרגיע אותי.‬
‫גם אותי.‬
‫אני מקווה שהם עדיין עובדים כאן.‬ ‫עבר קצת זמן.‬
‫מי? אנשי השרידים?‬
‫אתה לא חושב שהם יסתתרו כשפיטס בכל מקום?‬
‫סביר להניח. אבל היא קצת שונה.‬
‫אז הוא לא גנב מרושע ומנוול?‬
‫היי.‬
‫אנחנו זקוקים נואשות לעזרתה,‬ ‫אז נסי להיות נחמדה, בסדר?‬
‫מתי אני לא נחמדה?‬
‫רגע.‬
‫עזרתה?‬
‫שמעת את זה?‬
‫מי השאיר אותך כאן?‬
‫רוץ!‬
‫בתולה קרה!‬
‫לוקווד!‬
‫מה קרה?‬
‫אני.‬
‫ערב טוב, לוקי.‬
‫מי הפרוצה החדשה?‬
‫סליחה?‬
‫זאת השותפה שלי,‬
‫לוסי קרלייל.‬
‫לוסי, תכירי את פלורנס בונארד.‬ ‫היא מכונה גם פלו בונס.‬
‫ציידת השרידים הכי טובה בתמזה.‬
‫תודה שהסחת את דעתה, לוקי.‬ ‫לקח לי זמן לאתר את השרידים שלה.‬
‫תמיד שמח לעזור לך, פלו.‬
‫יכולנו למות עד שהזזת את התחת שלך.‬ ‫אין סיכוי שלא שמעת אותנו.‬
‫אין טעם לנסות לרוץ מהר יותר מבתולה קרה.‬ ‫כל אידיוט יודע.‬
‫צריך למצוא את המקור, או שנדפקת.‬
‫במיוחד אם את קצת…‬
‫מה?‬ ‫-רטובה.‬
‫מי זו הייתה?‬
‫אליזבת קריווי. חוואית תינוקות ויקטוריאנית.‬ ‫אימהות יחידניות שילמו לה‬
‫כדי שילדיהן יאומצו בבתים טובים,‬
‫אבל היא שמרה את הכסף והטביעה את הילדים.‬
‫לשרידים האלה יש אנרגייה רעה,‬ ‫שאוכל לגבות עליה הון.‬
‫זה יספיק לי לחודשים.‬ ‫-את חולה.‬
‫כולנו מתפרנסים מהתעסקות במתים.‬
‫ההבדל היחיד הוא שאתם בורג קטן במכונה.‬
‫עבדים למערכת שמנהלים העשירים.‬
‫לפחות אני חופשייה.‬
‫בולשיט.‬
‫אנחנו דואגים לבטיחות,‬ ‫ואנשי שרידים הם מרושעים. ובנות שרידים…‬
‫בת, למעשה.‬
‫אני היחידה. אני הבוסית שלי.‬ ‫-זו לא סיבה לגאווה.‬
‫זו גם לא סיבה להתבייש.‬
‫תראי, חמודה, הנהר הזה מלא ברוחות רפאים‬ ‫של גברים שרצחו מאז שהעיר הזו קמה.‬
‫כמעט כל רוחות הרפאים הבנות הן קורבנותיהם.‬ ‫הסיבה היחידה שזה שווה משהו‬
‫היא שהיא הייתה נדירה מאוד.‬ ‫-ואו! רוצחת סדרתית!‬
‫מעורר השראה! אולי תדפיסי את זה על טי-שירט?‬ ‫אלוהים, אולי נלך?‬
‫העולם שאילץ נשים למסור את התינוקות שלהם,‬ ‫זה הרשע.‬
‫ואין לזה סוף.‬
‫חכי, פלו.‬
‫אני מכיר קונה.‬ ‫-לוקווד!‬
‫מוזאון "פאונדלינג".‬
‫הם ישלמו יותר מבשוק השחור,‬ ‫וזה בית טוב. בית בטוח.‬
‫ושיעצרו אותי על הטרחה שלי? לא, תודה.‬
‫לא אם את אנונימית ואני המתווך.‬
‫איזה ילד נחמד אתה, לוקי.‬
‫להיוולד עשיר זה עוזר, כמובן.‬
‫ובתמורה תספרי לנו מה את יודעת על דני קלאף.‬
‫מה קרה לדני?‬
‫- מרי דולאק הנשכחת מפרסמת ממואר -‬
‫- מטורפת מסתורית היא הקשר לביקרסטאף? -‬
‫- אורח נעדר מהמסיבה של ביקרסטאף -‬
‫מר קארים?‬
‫כבר אחרי שעת העוצר. כדאי שנלך.‬
‫מצאת מה שרצית?‬
‫התחלתי, הודות לך.‬ ‫-שמחתי לעזור.‬
‫יש לך תוכניות כיפיות לערב?‬
‫בהחלט. חשבתי לנקות את התנור,‬
‫שוב.‬
‫טוב, אני גרה ממש קרוב,‬ ‫אם בא לך לאכול משהו.‬
‫אתה בטח גווע.‬
‫או שחברים שלך מחכים לך?‬
‫לא, אני אשמח.‬
‫מעולה.‬
‫קלאפי המסכן.‬
‫הוא הציע לי לצאת איתו פעם. הוא שתה, כמובן.‬ ‫-זה לא "כמובן".‬
‫כן, כמובן. הוא תמיד שתה,‬ ‫וככה הם בטח הגיעו אליו.‬
‫מי?‬ ‫-טפילים. חלאות.‬
‫למה טנדי לא עזר לו? הוא עבד אצלם שנים.‬
‫לטנדי לא אכפת.‬
‫הוא היה בדרך החוצה.‬ ‫הכישרון דוהה. בר תחליף.‬
‫אנחנו צריכים למצוא את השותף של דני.‬ ‫את מי שהשאיר אותו למות.‬
‫זה ג'ק קארבר.‬
‫אבל אתם לא רוצים למצוא אותו, תאמין לי.‬
‫אנחנו חייבים.‬
‫זה חשוב, פלו. בבקשה.‬
‫תשאירו הודעה על הלוח הזה,‬ ‫ואולי הוא ימצא אתכם.‬
‫אבל זו חייבת להיות הודעה נכונה.‬
‫כזו שהוא לא יתעלם ממנה.‬
‫"אנחנו יודעים על המראה."‬
‫והכתובת שלנו? זה מכתב התאבדות!‬
‫אנחנו חייבים לוודא שהוא יגיע.‬ ‫הוא התקווה היחידה שלנו.‬
‫- ג'ק קארבר -‬
‫ספרי לי על הרשת שלהם.‬ ‫איך הם מעבירים את הסחורה שלהם?‬
‫הם עובדים עם ג'וליוס וינקמן,‬
‫סוחר עתיקות בברמונדזי שעובד עם אשתו.‬
‫אני מזהירה אתכם, אל תעשו שם צרות.‬ ‫-מה הכוונה?‬
‫אגיד זאת יותר בפשטות, יקירה.‬ ‫אם קארבר לא יהרוג אתכם, הם יהרגו.‬
‫תודה, פלו. הנה.‬
‫משהו שיזכיר לך את דני. את מי שהוא היה.‬
‫אני תמיד מופתעת כשאתה בא לבקר אותי, לוקי.‬
‫חשבתי שכבר תמות עד עכשיו.‬
‫אני רואה שאת חובבת גדולה של תחות.‬ ‫הוא אל המתים, נכון?‬
‫אתה האורח הראשון שלי פה‬ ‫שיודע איך קוראים לו.‬
‫זה כתוב על הבסיס.‬ ‫-כן, אבל הגית את זה נכון.‬
‫הוא אל הכתיבה, המדע והתבונה. והמתים.‬
‫נכון, אבל הרבה פחות מרשנו, נניח.‬
‫שופט המתים הצדקן של הפרסים.‬
‫המלאך שעומד על הגשר‬ ‫שבין העולם שלנו לעולם הבא‬
‫ושולח נשמות לבית השקרים או לבית השיר.‬
‫עכשיו אתה סתם מתרברב.‬
‫לא תאמיני כמה זה נחמד‬ ‫שיש לי מישהי להתרברב בפניה, מיס ג'ופלין.‬
‫קרא לי פמלה.‬
‫אז מה למדת היום?‬
‫תחום המומחיות שלי, שנות הבעיה המוקדמות.‬
‫זה גם התחום שלי.‬
‫יש לך תאוריות? טעויות כלשהן? טיוחים?‬
‫את חושבת שלמישהו‬ ‫היה מושג מה הוא עושה בזמנו?‬
‫העניין מבחינתי הוא לא תאוריות קונספירציה‬ ‫או היסטוריה אלטרנטיבית.‬
‫זו בעיקר נוסטלגיה.‬
‫לא היית כאן לפני הבעיה.‬ ‫-התגובה הנכונה.‬
‫לא, לא הייתי, אבל כשהייתי צעירה,‬ ‫הכול עדיין היה חדש יחסית.‬
‫אז ההורים שלך זכרו איך זה היה?‬
‫הם ניסו להיאחז בעולם ההוא,‬ ‫מה שמן הסתם היה בלתי אפשרי.‬
‫זה בטח היה מדהים עבורם,‬
‫להבין שיש לך מיומנויות שיעזרו לשמור עליהם.‬
‫מעולם לא היה לי כישרון.‬
‫בכלל לא?‬ ‫-אפילו לא טיפה.‬
‫הייתי שמחה לחוות את מה שיש לך עם חבריך.‬
‫אבל זה דרבן אותי ללמוד יותר.‬
‫פמלה…‬
‫כשהסתכלנו על המראה ההיא, ראית משהו?‬
‫אתה ראית?‬
‫לא ממש, זה היה ממש מהיר. אבל…‬
‫הרגשתי ש…‬
‫קשה לי לתאר את זה, אבל…‬
‫כאילו רציתי לראות עוד.‬
‫גם את מרגישה את זה?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אבל תמיד הרגשתי את זה.‬
‫תקשיבי, כדאי שאחזור הביתה עכשיו,‬ ‫למקרה שמישהו ישים לב שאני לא שם.‬
‫זה לא סביר, אבל אי אפשר לדעת.‬
‫לא כדאי שניקח מונית הביתה?‬ ‫-אבל זה ערב מקסים לצעידה.‬
‫אמר אף אחד, אף פעם.‬
‫אז, איך הכרת את פלו?‬ ‫-אני לא זוכר. זה היה מזמן.‬
‫היא תמיד הייתה כזאת?‬ ‫-כן, שתבורך.‬
‫אכפת לה ממך, נכון?‬
‫היא דאגנית, זה הכול.‬
‫שכחי מזה. אנחנו לא יודעים‬ ‫מתי קארבר יקבל את ההודעה.‬
‫אנחנו צריכים לזוז מהר.‬ ‫-כן, אמרתי שכדאי שניקח מונית.‬
‫אבל אנחנו עוד לא חוזרים.‬
‫כבר כמעט חצות. ג'ורג' יחכה לנו.‬ ‫-ג'ורג' יהיה מאושר כשנביא את המראה.‬
‫לא לווינקמן…?‬
‫שמעת מה בארנס אמר.‬
‫הדבר הזה קטלני.‬ ‫מי יודע לידיים של מי היא תגיע מחר.‬
‫חוץ מזה, קל יותר לפרוץ ולגנוב דברים בלילה.‬
‫וזה בדרך שלנו.‬
‫היא אמרה שהם יהרגו אותנו.‬
‫שמעת אותה.‬
‫כן, אבל פלו היא דאגנית.‬
‫אני לא מודאג. ואת?‬
‫לא נצליח להיכנס לשם. בוא נחזור מחר בבוקר.‬
‫תוכל להעמיד פנים שאתה לקוח…‬ ‫-בואי נלך מהצד.‬
‫זה כבר יותר טוב.‬
‫אני לא אוהבת את זה.‬
‫את שומעת את המראה?‬
‫יש יותר מדי צלילים.‬ ‫זה כאילו שהאוויר מלא בסימנים.‬
‫מכל זה.‬
‫אלה שרידים.‬
‫הם עדיין טעונים רוחנית.‬
‫יש פה היסטוריה רעה.‬
‫בואי.‬
‫בואי נמשיך.‬
‫נראה אם תשמעי אותה.‬
‫חכי רגע.‬
‫זה זה?‬
‫לא.‬
‫לא, זה משהו חי. כדאי שנלך.‬
‫או שנסתתר.‬
‫את צודקת.‬
‫זה נשמע מכני.‬
‫אין צעדים.‬
‫אם מישהו יבוא, תסתתרי.‬
‫לוקווד!‬
‫שלום.‬
‫"סכנה."‬
‫אני כאן כי איבדתי משהו.‬
‫אתה חושב שתוכל לעזור לי למצוא אותו, בבקשה?‬
‫זו מראה.‬
‫מראה מיוחדת מאוד.‬
‫היא משמיעה צליל זמזום.‬
‫כמו דבורה.‬
‫שמעת את זה כאן?‬
‫תוכל להראות לי?‬
‫לא אמרתי לך לא לדבר עם זרים?‬
‫את בטח…‬
‫ליאופולד, תקרא לאבא שלך.‬
‫מאיזו סוכנות אתה?‬
‫אני לא מזהה את המדים.‬
‫אני לא סוכן.‬
‫אני פורץ. אתה צריך להתקשר למשטרה.‬
‫היה לך רייפייר.‬
‫ואף פושע לא יהיה מספיק טיפש‬
‫כדי לנסות לפרוץ לשטח שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני סוכן סמוי.‬
‫מפיטס.‬
‫תתקשר לממב"ר ותדווח עליי.‬
‫פיטס כבר היו פה היום. בשעות הפתיחה.‬
‫אורחים מתורבתים.‬
‫בניגוד אליך.‬
‫אני לא חושב שאני צריך להטריד את ממב"ר.‬
‫בחייך, מר וינקמן. אין צורך בזה.‬
‫אני בטוח שנוכל להגיע להסדר כלשהו.‬
‫יש לי גישה לכמה עתיקות יקרות ביותר.‬
‫אני מנחש שאתה מעוניין באותו פריט‬ ‫שפיטס התעניינו בו. אני צודק?‬
‫אז תגיד לי,‬
‫מי אתה,‬
‫ומי אמר לך לבוא הנה?‬
‫או שכדאי שאצייר כמה ציורים יפים‬ ‫על הפרצוף הקטן והיפה שלך?‬
‫אם תעשה זאת, תצטרך להרוג אותי.‬
‫לא תתחמק מעונש אם תהרוג סוכן.‬
‫אולי.‬
‫כן.‬
‫אבל מצד שני…‬
‫סוג מסוים של גבר צעיר‬
‫תמיד היה רגיש לסוג מסוים של סוף.‬
‫אינטרוספקטיבי. משכיל.‬
‫כזה שעסקי המוות מכבידים עליו.‬
‫אם פרקי ידיך ייחתכו בסכין שלך,‬
‫מישהו יחשוב פעמיים?‬
‫כן, הם יחשבו.‬
‫חברים שלי יחשבו.‬
‫אוקיי, אז בוא נתחיל מזה.‬
‫מי עוד יודע שאתה פה?‬
‫אף אחד.‬
‫אף אחד?‬
‫זה נכון, אני מצטער.‬
‫אני נשבע שזה נכון.‬
‫אני תמיד עובד לבד.‬ ‫קדימה, שאל אותי עוד שאלה.‬
‫אוקיי.‬
‫מי עוד יודע‬
‫שאתה כאן?‬
‫קדימה.‬
‫ליאופולד, נכון?‬
‫אני יודעת מה יש שם.‬
‫המראה.‬
‫היא לא נותנת לך לישון?‬
‫אתה בעל כישרון.‬
‫גם אני מאזינה.‬
‫זה הצעצוע שלך?‬
‫אני יכולה להאזין לו?‬
‫כואב לך.‬
‫לחבר שלי כואב מאוד.‬
‫אתה יודע איפה הוא?‬
‫תוכל לעזור לי למצוא אותו, ליאופולד?‬
‫בבקשה.‬
‫מה העניין?‬
‫היא אמרה לך משהו?‬
‫לא נתתי לה הזדמנות.‬ ‫אבל היא חטטנית. מאזינה.‬
‫היא יודעת איפה היא.‬
‫קולגה שלך, אני מניח?‬
‫מעולם לא ראיתי אותה.‬
‫ליאופולד, תחזור למיטה ותישאר שם.‬
‫תן לו לצפות. אם הוא לא עושה מה שאומרים לו,‬
‫אולי עדיף שילמד איך העולם עובד.‬
‫עזוב אותה.‬
‫היא רק מתלמדת, היא לא יודעת שום דבר.‬
‫אה, אז היא יותר מאשר קולגה.‬
‫היא חברה?‬
‫משפחה?‬ ‫-היא אף אחת. תן לה ללכת.‬
‫אז זו ברית התאבדות.‬
‫זה מושלם.‬
‫בסדר, אני אספר לך הכול.‬
‫אתה צודק. אף אחד לא יופתע‬ ‫אם ימצאו אותי מת.‬
‫כולם חיכו לזה.‬
‫אז גאל אותי מייסוריי, אין בעיה,‬ ‫רק תן לה ללכת.‬
‫יש לה כל סיבה לחיות,‬ ‫והיא לא תגלה שום דבר מזה, אני נשבע.‬
‫וינקמן, תקשיב לי. אני רציני.‬
‫עשה איתי מה שתרצה, לא אכפת לי.‬ ‫בלי טריקים, בלי שקרים.‬
‫עשינו עסק?‬
‫אהרוג אותה בסוף, כדי שלא תצטרך לראות.‬
‫אתה מתרכך, ג'וליוס, אהובי.‬
‫אולי את צודקת.‬
‫ליאופולד, זוז!‬
‫קחו צעד אחד, ואני זורקת את זה.‬
‫אל תבחנו אותי!‬ ‫-לא, ג'וליוס!‬
‫אני אמצא אותך, ילד.‬
‫אני אקרע אותך, אני אעשה ממך קציצות,‬
‫ואני אפשוט לך את העור!‬
‫כדאי שתרוץ, ילד!‬
‫אני אספור עד עשר!‬
‫אחת!‬
‫שתיים!‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫פלו צדקה. פסיכים מוחלטים.‬
‫לא הם, אתה.‬
‫ממש התחננת בפניו שיהרוג אותך.‬
‫אני מעדיף לקרוא לזה הקרבה אצילית.‬ ‫-אל תבלבל לי במוח.‬
‫אם לא הייתי מגיעה, היית מת.‬
‫זה לא נכון. הייתה לי תוכנית.‬
‫אוקיי, אז מה היא הייתה?‬
‫את יודעת, אם היה צורך,‬ ‫הייתי חושב על תוכנית.‬
‫בתוך הרגע, אני תמיד חושב.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫אתה יודע שאתה יכול לדבר איתי.‬
‫כן.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אז?‬
‫למען השם, אני לא יודעת למה אני בכלל טורחת.‬ ‫קדימה, בוא נלך.‬
‫אני לא חוזרת לשם.‬ ‫הם יכולים לשמור את המראה.‬
‫ראית איפה היא?‬
‫כן, היא נעולה.‬ ‫הם בטח יזיזו אותה, אחרי שזה התגלה.‬
‫אסור לנו לתת לווינקמן וקארבר להצליח בזה.‬ ‫-אוי, שיט.‬
‫מה?‬
‫קארבר. הוא בטח קיבל את ההודעה שלך,‬ ‫וג'ורג' לבד בבית.‬
‫עכשיו ניקח מונית.‬
‫אמרת חצות!‬ ‫-לא חיכית לנו, נכון?‬
‫בטח שחיכיתי. איפה המראה?‬ ‫מה עשיתם כל הלילה, לעזאזל?‬
‫אספר לך אחר כך.‬
‫מי זה?‬
‫זה קארבר.‬
‫מי זה קארבר?‬ ‫-השותף של דני.‬
‫אלוהים!‬
‫לוסי, תזמיני אמבולנס.‬
‫אלוהים. מי עשה לך את זה?‬
‫זכוכית עצם.‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫זכוכית עצם? מה זה אומר?‬
‫זאת המראה?‬
‫שבע. לא אחת.‬
‫שבע מה?‬
‫הבטת בה?‬
‫מה ראית?‬
‫דברים נוראיים.‬
‫בואו איתי…‬
‫לאן?‬
‫מה שמעת?‬
‫הוא רוצה שנבוא איתו.‬
‫לוסי.‬
‫הוא מת.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬