Відпусти мене.
Відпусти мене!
Локвуде?
-Знайшов одну! -Локвуде!
Сюди.
-Локвуде! -Ми з ДЕПРІК.
-Тут є ще хтось? -Локвуде!
ХВИЛЯ НЕПОЯСНИМИХ СМЕРТЕЙ
ПРИВИДИ ХОДЯТЬ СЕРЕД НАС
ДОТИК ПРИВИДУ ВБИВАЄ
СМЕРТІ
КОМЕНДАНТСЬКУ ГОДИНУ ПОСИЛЕНО
ЕКОНОМІЧНИЙ ШОК
ЗАЛІЗО, СРІБЛО, СІЛЬ: НАЙКРАЩИЙ ЗАХИСТ
БІРЖА ТЕХНОЛОГІЙ
ЗА РОМАНАМИ ДЖОНАТАНА СТРАУДА
МОЛОДЬ ВІДЧУВАЄ ПРИВИДИ
СМЕРТІ
«ПРОБЛЕМІ» УЖЕ 50 РОКІВ
АГЕНЦІЯ «ЛОКВУД & К°»
Пані Локвуд?
Ні, це назва агенції. Мене звати Люсі Карлайл.
-Пробачте за помилку. -Локвуд — мій партнер.
Ну, роботодавець. Або, скоріше, колега.
-Він тут? -Ні. Ми дзвонили вашій матері.
Ви ж їй не сказали, де я?
Вона не питала, люба. Вона була заклопотана.
Я покличу доктора оглянути тебе. Відпочивай, поки він не відпустить.
Пані Карлайл?
Люсі Карлайл?
Боже мій.
Пане Локвуд.
Так, вітаю. З ким маю задоволення…
Інспектор Барнс.
Відділ психологічних досліджень і контролю.
Я не люблю агентів, що спалюють будинки, ризикують життями
й порушують неймовірну кількість законів.
Дозвольте мені розповісти свою версію.
Мабуть, ви не знаєте, але нам надали цілком недостовірну інформацію про дім.
На нас чекала жорстока засідка…
Це неправильно.
Ви винні місіс Гоуп 60 000 £ за збитки, у вас два тижні,
або її адвокати вас закриють.
Гадаю, їй винні ви, бо ми маємо страхування ДЕПРІК.
Ви використали магнієвий факел у домі й не мали залізного ланцюга.
Ваш поліс недійсний.
Я дістав вашу справу. Ви працюєте самі. Без наглядачів.
Лишіть це дорослим, поки ніхто не помер.
Ніхто не помер. І не помре, поки я головний.
Головний не ви, а я.
Платіть, бо закриєтеся.
Де Локвуд?
Ти такий радий мене бачити.
Як щодо: «Люсі, я радий, що ти ціла. Добре, що ти вижила»?
Люсі, я радий, що ти ціла. Добре, що ти вижила.
-Не повторюй слово в слово! -Люсі, де Локвуд?
Звідки мені знати? Він просто зник.
Ти була в лікарні. Чому це?
Джордже, дай мені секунду.
Якщо ти говориш метафорично, скажи, скільки це часу,
бо якщо понад хвилину, я займу себе, поки…
За останні 12 годин мене ледь не вбив другий тип.
Двічі.
Я вистрибнула з палаючого будинку з висоти шести метрів,
мені в горло встромили трубку прочистити легені. Дай мені секунду!
Це тому, що ви мене не дочекалися.
Ти запізнився.
Я робив свою роботу — вивчав ситуацію,
де, гадаю, не просто якийсь старий…
Це вона.
Люсі, як саме загорівся будинок?
Боже, яка молода.
-Ви його спалили? -Ця жінка.
-Хто вона? -Ти не слухаєш.
Джордже. Це фото. Її привид учора напав на нас.
Здавалося, вона потребує моєї допомоги. Скажи мені, хто вона.
Висхідна зірка 80-х, націлена на Голлівуд, але вона зникла.
Ми знайшли її тіло в димоході. Хтось їй це заподіяв.
Може, якби ви поцікавилися до виїзду…
Це було рішення Локвуда. Що я мала сказати?
Люсі, ти мала сказати «ні». Інакше ти його зіпсуєш.
Радий, що ви ладнаєте без мене. Я б сказав «вогонь», але…
Де тебе носило? Чому ти не дочекався?
Джордж знає, хто привид.
А можна це потім?
Мені треба поспати. Поговорімо за сніданком?
Якщо приготуєш горме сабзі з купою рису,
я тебе любитиму вічно.
Цікаве вбрання, Люс.
Не знав, що ти фанатієш від єдинорогів. Чи веселок.
Відпусти мене.
Відпусти мене!
Люсі?
Люсі!
Що ти робиш?
Тут є замок та інші люди, яким потрібен туалет.
Що з тобою?
Це ненормально.
Привіт, Норрі.
Нізащо не вгадаєш, де я.
Я виконала обіцянку.
Я в Лондоні.
У «Фіттс» і «Ротвел» на мене навіть не подивилися, тому я…
Навіть не знаю, де я опинилася.
У якійсь крихітній агенції двох хлопців.
Розкішний вважає себе божим даром,
а його дивний друг асоціальний.
Учора ми спалили дім, коли билися з другим типом.
Її привид…
вона мені нагадала тебе.
Коли я встановила з нею контакт…
Не знаю, я відчула таке, чого ще ніколи не відчувала.
Наче вона була…
Наче вона в мене в голові. Наче я їй потрібна, розумієш?
Наче я маю їй допомогти.
Як я мала допомогти тобі.
Здається, я божеволію.
Якби ж ти була тут зі мною.
Я сумую.
Я дуже сумую за тобою.
Дякую. Виглядає чудово.
Ні. Виглядає так, наче я приготував вулкан.
Тепер мені відома вся історія.
-Як і решті Лондону. -«Шахраї» звучить доволі круто.
А «звинувачують у підпалі» — не дуже.
Клас. Мене назвали Ендрю Локвудом.
Це не найбільша з наших проблем. У нас купа скасувань.
-І ДЕПРІК лютуватимуть. -Спокійно. Я все владнаю.
Гаразд, але це не все.
Щось не так з Люсі.
-Ми сьогодні трохи на нервах. -Вона приймала ванну в одязі.
Дівчата дуріють з ванними.
-Краще їх не чіпати. -Це не смішно.
Відколи ти її найняв, усе шкереберть. А якщо вона скажена?
-Вона не скажена. -Ти про таке не вмієш судити.
-Тобі потрібні нормальні. -Думаєш, ти нормальний?
Був би — лишився б у «Фіттс», і ми б не стали друзями.
Ти знаєш, що всі вдають, що все тримають під контролем.
ДЕПРІК, великі агенції. Це все видимість.
Світ здурів, і нормальні нічого не виправили.
Ми це розуміємо. Це наша відмінність.
Ти надто заглиблюєшся в дослідження,
але знаходиш золото, яке всі впускають.
І так, може, Люсі й дивачка, але вона одна з нас.
Я впевнений.
Вона спалила будинок. Вона божеволіє. Локвуде, ти маєш її звільнити.
Посплю, тоді вирішуватиму.
ЛЮБА ПАНІ ВАЙТ, БУДЬ ЛАСКА, УВІМКНІТЬ ЦЕ НОРРІ.
СКАЖІТЬ, ЩО Я ЇЇ ЛЮБЛЮ. ЛЮСІ.
Якщо ти мене скривдиш,
я не зможу допомогти.
Відпусти мене.
Локвуде, прокинься!
Вона тут.
-Хто? -Аннабель Ворд. Привид із Шин-роуд.
Ну ж бо, де твій набір?
Унизу. Хапай черевики.
Черевики?
Ви навіть коридор не пройдете, аби подратувати?
-Привид Аннабель Ворд тут. -Це неможливо.
Навіщо мені брехати? Вона була в мене.
Гаразд. Двадцять секунд. Неметафорично.
І все одно без штанів?
Штани для слабаків.
Нічого не відчуваю.
-Я нічого не бачу. -Вона була тут.
Присягаюся.
Ти прокинулася, а вона над тобою?
Так.
Дуже дивно, що вона була тут.
Ми нейтралізували джерело.
Накрили тіло срібною сіттю.
Як вона сюди потрапила? Її джерело не в цьому домі.
Правда ж?
Вона повернулася.
Вона з нами грає.
Джордже.
Не ворушися.
Скажи мені, що це оса.
Стій абсолютно нерухомо.
А хоча рухайся!
Отже, не оса.
Люсі, якщо ти знаєш, що може бути джерелом, час сказати.
Я починаю думати… Схоже, я здогадуюся, що це.
Не поспішай. На нас нічого не тисне.
Люсі, де воно?
У мене в руці була каблучка, я з нею заснула.
-І тепер ми помремо. -Вона в ліжку?
Так, можливо. Не знаю. Мабуть.
Треба її нейтралізувати.
От чорт.
Джордже, міняймося.
Ось вона.
За мене.
Тримайте ланцюг.
Обережно!
Попалася!
Джордже, кидай усе. Усе, що є!
Я не знала, що це джерело.
Я взяла це, бо ніби відчуваю те, що відчуває вона.
Те, чого вона хоче.
Важко пояснити.
-Ментальний зв'язок. -Так!
Повірити не можу, що ти вкрала джерело.
ДЕПРІК нас поховає.
Пробачте. Тут не я одна краду джерела.
Як щодо черепа, над яким ти експериментуєш?
Аннабель стирчала в стіні 40 років,
ніхто не знав, ДЕПРІК не робив ніхріна.
-Їй потрібна допомога. -І чого вона тепер від тебе чекає?
Розв'язати це. Добитися справедливості.
Люсі, вона мертва.
Ми не допоможемо привиду. Треба знищити джерело. Відпустити її.
Ну ж бо, Джордже. Підтримай мене.
Ти любиш експерименти. Ми впустимо шанс дослідити феномен?
Гарна спроба, але ментальний зв'язок — така собі наука.
Тобі було її шкода. Ти відчула її смерть. Крапка.
То доведи це.
Перш ніж знищити каблучку, дозвольте ще один контакт.
Може, я відчую щось іще. Дайте довести, що це насправді.
Нізащо. Це надто небезпечно.
Уже майже світанок. Її привид зараз слабкий.
Ні. Ми щойно ледве врятувалися. Двічі.
Бо ви не були готові. Двічі. Цього разу зробимо все належним чином.
Мені це потрібно.
Що ти казав про нормальних людей?
Якщо вона дозволить собі зайве, ми тут.
Добре.
Будь обережна.
Аннабель, усе добре.
Тут безпечно.
У кімнаті грає пісня.
Потанцюй зі мною.
Я не в настрої.
Їй подобається.
Ну ж бо, це наша пісня.
Це їхня пісня.
Хто там? Аннабель і…
Вона така щаслива.
Вона його кохає.
Я подивлюся.
Як скажеш.
Вона танцює під цю пісню.
Він дивиться.
Ти мені вірна?
Ти йому сказала, куди йти?
Він її хоче, але…
Що таке?
-Ти мені брешеш. -Він сердитий.
Присягаюся. Відпусти мене!
-Ревнує. -Ні!
Ти брешеш!
-Їй страшно. -Відпусти мене.
Так.
Аннабель, ти мені брешеш!
-Ні! -Усе нормально.
-Присягаюся. -Він мене кохає.
Ти мене кохаєш, так?
Ти подарував мені каблучку. Він би мене не скривдив. Він би ніколи…
Треба це припинити. Негайно.
-Глянь на мене. -Поспостерігаймо.
Відпусти. Годі.
Годі, припини!
Мені боляче! Не треба.
-Ні. Подивись на мене. -Люсі.
Будь ласка, припини! Відпусти мене!
Я не… Дай мені дихати.
-Відпусти! -Люсі, годі.
-Годі! Аннабель! -Відпусти!
Він її задушив.
Каблучка буде в підвалі, доки не віднесемо в піч.
Чому ми зупинилися, коли почали щось дізнаватися?
Досить ігор. Нам ще оплачувати рахунки.
Які рахунки?
-Шістдесят тисяч? -Що?
За два тижні? Якого біса?
-Чому ти не сказав? -Бо на дверях моє ім'я.
Це моя відповідальність. Я розберуся.
Як? Ми й без цього ледве вивозили!
Може, узяти позику? Цей будинок дорогезний.
Це все, що лишилося від моїх батьків.
Вибач. Я не знала.
Він під нього вже брав позику, щоб відкрити справу. Нам гайки!
Ні. Потрібно лише кілька серйозних справ.
Можливо, ось одна з них.
«Локвуд & К°». Чим можу допомогти?
Звільнити Люсі Карлайл.
Негайно.
І навіщо це мені, інспекторе?
Бо нам більше поганої преси не треба.
І я ледве копнув, щоб дізнатися, що ви найняли агентку,
яка не отримала четвертого ступеню, а це незаконно.
Я підозрюю, що вона вам збрехала, бо інакше…
Я впевнений, у вас є важливіші справи.
Дрібниці допомагають мені усувати більші проблеми.
Ваша агенція — велика проблема.
-Інспекторе, облиште. -Позбудьтеся її, пане Локвуд.
Хто це був?
Помилилися номером.
Слухайте. Наскільки, кажете, відомою була Аннабель?
Ми неправильно діяли.
Це не ми допоможемо Аннабель. Це вона допоможе нам.
Правда? Як?
Викриття в ЗМІ. Зникнення Аннабель було гучною справою.
Набагато гучнішою за спалений будинок.
Якщо ми розкриємо її вбивство, за ніч нашу репутацію буде очищено.
Ти казав, досить ігор.
Це більше не гра. Це основна подія.
Вона не принесе 60 000.
Вона дасть більше.
Подумай про мільйони старих домосідів,
що живуть спогадами й читають газети.
Вони люблять убивства.
Це бомба для перших шпальт. Барнс уже не сунеться.
Тільки мене не приписуй. Я не хочу мого імені в газетах. Наїлася.
З ними треба вміти боротися. Лиши це мені.
Я серйозно. Про мене не згадувати.
Головне — розкрити справу.
Ось це місце.
Тихенько. Поводьтеся чемно, добре?
Ось воно. «Гамлет». Вона грала Офелію.
І що це нам говорить?
Чому мене оточують міщани? Чекайте тут.
«Зворушлива Офелія Аннабель Ворд показує всю глибину трагічного роману».
Саме так.
Глибину таких масштабів.
Тому ти лежала у ванні одягнена.
Офелія потонула в ромашках.
Тому я їх і взяла.
Вона збожеволіла, убила себе через ставлення Гамлета.
Аннабель себе не вбивала.
Її роль і те, що відбувалося в її житті, починало переплітатися.
Гамлет і Офелія, Аннабель і її жорстокий коханець.
-Думаєш, це зробив той, хто грав Гамлета? -Г'юґо Блейк. Ось його ім'я. Дивіться.
«Учора справа Аннабель Ворд просунулася,
коли затримали актора Г'юґо Блейка у зв'язку з її зникненням.
Ходили чутки, що у Ворд роман з її ефектним колегою по "Гамлету"
після того, як їх бачили разом за вечерею в приватному клубі».
Непогано, Локвуде. Як на міщанина.
Дивіться! На ній каблучка.
Блейка арештували, але він викрутився?
Не було вагомих доказів. Ні свідків, ні тіла.
Гей!
«Блейка випустили без звинувачення.
Поліція сказала, що розслідування зайшло в кут».
На відміну від нашого.
Молодець, Тоні.
Нарешті робиш дослідження до, а не після справи.
Тоні? Чи тепер він Ендрю?
Тихо, Кіппсе. Це бібліотека, а не галерея крикливих залуп.
Ваша нова помічниця?
Колега.
А ти, певно, Квілл Кіппс. Я про тебе чула.
Найвища смертність серед капітанів?
Я головний наглядач у головній агенції країни.
Мені дістаються найнебезпечніші завдання саме тому, що я дуже вправний.
Але мені вони під силу. На відміну від нього.
Ти з ним недовго пробудеш, дорогенька. Доки не дізнаєшся, який він.
Його всі кидають.
Її звати Люсі.
Мене звати Локвуд. А тобі потрібна драбина.
Не потрібна.
Потрібна.
-Він тебе не дуже любить, так? -Він дятел. Забий на нього.
Треба знайти Г'юґо Блейка.
Спершу я маю дещо зробити. Коли ви обідати? Я пригощаю.
Ти любиш італійську?
Ти про піцу?
Саме про неї, і я знаю гарний заклад.
Це найкращий італійський ресторан, який я знаю.
-Ти завжди тут жив? -У Зоні шість. Там приємніше й безпечніше.
То чому пішов?
Мої батьки милі, але я не витримав.
У них четверо дітей. Інженер, інженер, інженер, дивак.
То ти завжди був трохи…
Одержимий?
Так. «Проблема» — це все, що я знаю. Це все, що знаємо всі ми.
Це ненормально, тож я хотів дізнатися…
-Що? -Усе!
Тому мене звільнили з «Фіттс». Локвуд казав?
-Ні! -Це правда.
Я забагато питав і відвідував місця не свого рівня.
Джордже Карім, я шокована!
Не хвилюйся, як компенсацію, я взяв череп.
То ти думаєш, що нам про все брешуть?
Звісно, брешуть. Але хто й навіщо, і що із цим можна вдіяти?
Мій друг був упевнений, що все це якась маячня.
Як усе почалося, розповсюдилося,
як усе лише погіршується, хай би що ми робили.
Він уже мертвий. Можливо, він знає відповіді в потойбіччі.
Це з ним ти мріяла приїхати в Лондон?
Ні.
То був дехто інший.
Та ми всі працювали разом.
Усе пішло не так. Зовсім. Бос звинувачував мене.
Усі звинувачували. Навіть мама.
Тож я втекла.
Туди, де я могла щось значити.
Так, ми ризикували життями, бо ця справа настільки важлива.
Аннабель Ворд могла стати суперзіркою, але її жорстоко вбили.
ДЕПРІК дуже довго стояли осторонь
і не розбиралися в цій жорстокій несправедливості.
Вони підвели суспільство.
-Я надто м'який з паном Локвудом? -Безсумнівно.
Виваляти ДЕПРІК у багні, щоб урятувати шкільний проєкт агенції?
Та за кого він себе має?
Гівнюк він малий, пане.
Хай це сталося десятки років тому, але це важливо й зараз.
Та ми в «Локвуд & К°» маємо власну суперзірку, міс Люсі Карлайл,
що не тільки нейтралізувала злий другий тип,
але й своїм надзвичайним талантом слухачки
зв'язалася з привидом Аннабель.
У результаті ми зараз ближчі до вияву вбивці Аннабель,
ніж поліція чи ДЕПРІК…
Я казала мене не вплутувати.
А я казав, що розберуся. Чого ти непокоїшся? Там усе правда.
Ми навіть не розкрили справу. А раптом Г'юґо Блейк так вийде на мене?
Люс, ми тебе захистимо. Ти наш найцінніший актив.
Актив?
Це все, що я собою являю? Інструмент, щоб ви заробляли?
Ти думаєш, що дієш інакше.
Але ти такий самий. Не кращий за всіх тих, кого я лишила.
-Придурок ти, Локвуде. -Чому?
Я їй полестив на нацтелебаченні.
Коли вона попросила не казати про неї.
Що таке? Ти ж учора хотів, щоб я її звільнив.
Можливо, ти мав рацію.
Я останнім часом трохи невірно суджу.
Барнс знає, що вона неакредитована. Я мав щось зробити.
Я теж трохи невірно судив.
Їй нема куди йти. Не думаю, що її слід звільняти.
Хай трохи охолоне.
Відчиняйте.
Негайно!
Веди дівчину.
Усе буде добре.
Обіцяю. Що б там не було, я розберуся.
Почекайте тут.
Я по міс Карлайл.
Ні. Ви їй не скажете нічого такого, чого не можу почути я.
Кажу, чекайте тут, або чекатимете в камері.
Мені не потрібен наглядач.
Не ти.
Ми в захваті, що така зірка допомагає ДЕПРІК.
Я не…
Я чув, другий тип дає вам свідчення.
Я такого не казала.
Я думав, ви своїм талантом дізнаєтеся, хто вбивця Аннабель Ворд.
Так, його звати Г'юґо Блейк.
-Правда? -Так.
Ви це не в старій газеті прочитали?
Ні. Усе набагато серйозніше.
Добре. Ми його затримали, але доказів звинувачення немає.
Може, ви допоможете.
Шин-роуд був гостьовим домом.
Блейк каже, він її завіз, а сам туди не пішов.
Він наполягав, що вони були друзями.
Це не так.
То дістаньте нам докази.
Ви звинувачуєте його в убивстві.
Скористайтеся зв'язком з Аннабель і доведіть це.
Чекайте, ні. Це так не працює.
Це не вмикається.
Я зв'язалась з Аннабель, бо щось відчула.
-Я хотіла їй допомогти. -Ось вам і нагода.
Допоможіть посадити його.
Ні. Я ж кажу, я не можу.
Він вас не бачить. Навіть не знає, що ви тут. Спробуйте.
Чого ви від мене хочете?
Направте її. Дайте щось, що знала лише вона.
Упізнайте його вбивцею. Ну ж бо, якщо ви така впевнена.
Боже мій.
Ви щось відчуваєте, так?
Я…
Я не можу.
-Скажіть, що ви відчуваєте. -Випустіть мене.
Розкажіть, що ви знаєте.
Я нічого не відчуваю. Тут нічого немає.
То ви збрехали, щоб вас не звільнили, а агенцію не закрили.
-Це правда? -Випустіть!
Усе нормально.
Він пішов.
Але послухайте. У нього є впливові друзі.
У них гарні адвокати. Ми його довго не протримаємо.
Хіба що у вас є щось іще.
Шкода.
Одна безкоштовна поїздка. Додому.
То більше не мій дім.
Локвуд — шарлатан.
Він вивертається і ризикує людьми.
Він побачив вразливу дівчину без кваліфікації,
саму у великому місті, і вирішив нею скористатися.
Будь ласка.
Їдьте додому, поки можете.
Я знав, що він так зробить.
Знав, щойно побачив Вейд на порозі.
Вони завжди роблять найнудніші, найнеймовірніші кроки, правда?
Твоїм талантом дістати докази?
Це доводить, що в них нічого немає.
До речі, Люс, ти молодець. Чесно.
Ви б не могли зупинити?
Що ти робиш?
Іду.
Я звільняюся.
Люс! Люсі!
Поговоримо про це в машині? Тут небезпечно.
Нема про що говорити.
Ти ж хотів мене звільнити. І тримав лише як актив.
Це не так. Сталося непорозуміння.
Цікаво, чому,
якщо ти мене взагалі не розумієш.
Ти гадки не маєш, як це мені. Аби потрапити на ТБ.
-Я за це вибачився. -Не вибачався!
То вибачаюся. І я намагався це зупинити, доки не стало небезпечно.
Це показує, що ти нічого не знаєш.
Можливо, ти можеш вмикати й вимикати почуття,
але я тону, Локвуде.
Іноді я…
думаю, що краще б я померла.
Це мені знайомо.
І це неправда, Люсі.
Ти нам потрібна.
І не тому, що ти актив.
А чому тоді?
Тому що…
Тому що ти…
Ти Люсі Карлайл. Ми тебе не віддамо.
Доведеться.
Барнс вас закриє. Він знає, Що я неакредитована.
Тому я пішов на ТБ, дурненька.
Показати Барнсу, хай проковтне свої погрози. У дупу правила.
Вони весь час їх порушують. А нам не можна?
Чому ми не можемо змінити правила?
-Тому що ми ніхто. -Це не так.
Ми «Локвуд & К°».
Ти, я і Джордж.
Пробач, Люсі.
Лишися.
Більше ніколи мені не бреши.
Присягнися.
Я тобі більше не брехатиму. Присягаюся.
Навіщо ти запалив?
Щоб виглядати круто?
Бо до нас підходять троє причаєних.
-Ти брешеш? -Я ж присягнувся.
От чорт.
Ми на Тайбернських шибеницях. Це найодержиміше місце в Лондоні.
Чесно кажучи, ти скоріше зобов'язання, ніж актив.
Локвуде, щось не так.
Зачинено зсередини.
А раптом це Блейк?
Локвуде, чекай.
Я ним займуся.
Знайди Джорджа.
Чашку чаю, поки ви грабуєте мій дім?
Один цукор чи два?
Гаразд.
Хай по-твоєму.
Біжи.
Допоможіть!
Будь ласка, допоможіть!
Слава богу. Швидше, там хтось є, він нагорі!
-Радий, що не звільнив мене? -Та розв'яжи вже!
Це було цікавіше за початок вечора. Треба частіше запрошувати людей.
Хто це був? Він щось сказав? Якось себе видав?
Ні. Але я знаю, чого він хотів.
Мабуть, Г'юґо Блейк дізнався про каблучку. Відправив покидька її викрасти.
Можливо. Хто б то не був, це означає, що доказ вагомий.
Доказ, якого в нас більше немає. Трясця.
Щойно ми вириваємося вперед, нам дають по яйцях і відкидають назад.
Що? Чому в тебе таке обличчя?
-Яке обличчя? -Таке.
Це не твій звичайний вираз. Це вираз «я дещо знаю».
Пообіцяйте не сердитися.
Чого нам сердитися?
Ти б не стала.
Ні.
Каблучка?
От ненормальна!
Якого…
Переклад субтитрів: Ольга Галайда