Släpp mig.
Släpp mig!
Lockwood?
-Jag har hittat en! -Lockwood!
Här borta.
-Lockwood! -Vi kommer från DEPFOK .
-Är det nån annan här? -Lockwood!
VÅG AV OFÖRKLARLIGA DÖDSFALL
SPÖKEN FINNS ÖVERALLT
SPÖKBERÖRING DÖDAR
DÖDSFALL
UTEGÅNGSFÖRBUD TRÄDER I KRAFT
EKONOMISK CHOCK
JÄRN, SILVER, SALT: VÅRT BÄSTA FÖRSVAR
TEKNOLOGIAKTIER
BASERAD PÅ JONATHAN STROUDS ROMANER
UNGDOMAR FÖRNIMMER SPÖKEN
DÖDSFALL
'PROBLEMET' 50 ÅR SENARE
Miss Lockwood?
Nej, det är namnet på vår agentur. Jag heter Lucy Carlyle.
-Ursäkta, då har det blivit fel. -Lockwood är min partner.
Eller han är mer som min arbetsgivare. Eller min kollega.
-Är han här? -Nej. Vi har ringt din mamma.
Ni sa väl inte var jag var?
Hon frågade inte. Hon lät väldigt upptagen.
Jag hämtar läkaren. Du kan vila här tills han skriver ut dig.
Miss Carlyle?
Lucy Carlyle?
Herregud.
Mr Lockwood.
-Ja. Hej. Vem har jag nöjet att… -Inspektör Barnes.
Från departementet för parapsykisk forskning och kontroll.
Jag gillar inte att träffa agenter som bränner ner folks hem,
som riskerar folks liv, och som fullständigt ignorerar alla lagar.
Låt mig berätta min version av det som hänt.
Informationen som klienten gav oss stämde inte alls överens med verkligheten.
Vi blev våldsamt attackerade av…
Detta måste vara fel.
Betala mrs Hope 60 000 pund i skadestånd inom två veckor, annars stängs er agentur.
Det är ni som måste betala, vi har en försäkring från DEPFOK.
Ni använde ett magnesiumbloss inomhus, utan järnkedjor.
Försäkringen gäller inte.
Jag läste att du sköter agenturen ensam, utan övervakare.
-En vuxen borde nog ta över innan nån dör. -Ingen dog.
-Ingen kommer dö så länge jag bestämmer. -Jag bestämmer.
Betala, annars stängs din agentur.
Var är Lockwood?
Kul att du är glad att se mig.
Du menade nog: "Vad skönt att du är okej. Jag är så glad att du lever."
Vad skönt att du är okej. Jag är så glad att du lever.
-Du kan inte säga exakt samma ord. -Lucy, var är Lockwood?
Hur ska jag veta det? Han bara försvann.
Du har legat på sjukhus. Varför då?
George, ge mig en sekund.
Om du pratar metaforiskt, hur länge menar du med "en sekund"?
Om det är längre än en minut, då gör jag nåt annat…
De senaste 12 timmarna har jag nästan mördats av en Typ två.
Två gånger.
Jag har hoppat från ett brinnande hus, fallit sex meter,
och fått mina lungor dammsugna, så ge mig en sekund!
Ni borde ha väntat på mig.
Du var sen.
Jag försökte ta reda på vad vi stod inför,
vilket jag antar inte bara var en gubbe som…
Det är hon.
Hur startade branden, Lucy?
-Hon var så ung. -Ni brände ner huset, eller hur?
-Den här kvinnan. Vem var hon? -Du lyssnar inte ens.
George. Det här är kvinnan vars spöke attackerade oss igår.
Det kändes som om hon behövde min hjälp. Vem var hon?
En stjärna på 80-talet, på väg mot Hollywood, innan hon försvann.
Vi hittade hennes kropp, nån hade murat in henne i en skorsten.
Ni kanske skulle tagit reda på mer innan ni…
Det var Lockwoods beslut. Ska jag säga emot honom?
Du måste säga ifrån, Lucy. Annars gör du det bara värre för honom.
Trevligt att se er umgås. Tänkte säga att ni verkar eld och lågor, men…
-Var har du varit? Varför väntade du inte? -Han vet vem spöket var.
Kan vi ta det lite senare?
Jag måste sova. Kan vi prata vid frukosten?
Kan du göra din ghormeh sabzi med massor av ris?
Det vore fantastiskt.
Intressant outfit, Luce.
Jag visste inte att du gillade enhörningar och regnbågar.
Släpp mig.
Släpp mig!
Lucy?
Lucy!
Vad gör du?
Man kan låsa, och det finns andra som behöver toaletten.
Vad håller du på med? Det här är inte normalt.
Hej, Norrie. Du kan aldrig gissa var jag är.
Precis som vi sa.
TILL NORRIE
Jag är i London.
Jag hade ingen chans hos Fittes och Rotwell, så jag hamnade…
Jag vet inte var jag har hamnat.
Vid en liten agentur som drivs av två killar.
En förnäm kille med gudskomplex,
och hans konstiga vän som saknar all social kompetens.
Igår brände vi ner ett hus när vi kämpade mot en Typ två.
Hennes spöke…
Hon påminde så mycket om dig.
Kontakten jag fick med henne…
Jag vet inte. Jag har aldrig känt nåt liknande.
Som om hon var…
Som om hon var inuti mitt huvud. Som om hon behövde mig.
Som om hon behövde min hjälp.
Precis som jag borde ha hjälpt dig.
Jag håller nog på att bli galen.
Jag önskar att du vore här, Norrie.
Jag saknar dig.
Jag saknar dig så.
LAGLÖSA AGENTER ANKLAGAS FÖR BRAND
Det ser gott ut.
Nej, det ser ut som att det lagats i en aktiv vulkan.
Nu vet jag vad som hände.
Precis som resten av London.
-"Laglösa" låter coolt. -"Anklagas för brand" är inte lika coolt.
Typiskt. De skriver att jag heter Andrew Lockwood.
Jag tror vi har större problem. Vi har redan fått in flera avbokningar.
-DEPFOK kommer bli rasande. -Det är okej. Jag fixar det.
Det är en sak till.
-Jag tror inte Lucy mår så bra. -Vi är alla lite trötta idag.
-Hon badade med kläderna på. -Tjejer är konstiga när det gäller bad.
-Ignorera det. -Det här är inte kul.
Allt har gått fel sen du anställde henne. Tänk om hon är galen?
-Det är hon inte. -Du är dålig på att avgöra sånt.
-Du behöver normala människor runt dig. -Och du är normal?
Då hade du stannat på Fittes, och vi hade aldrig blivit vänner.
Du vet, alla låtsas att de har allt under kontroll.
DEPFOK, de stora agenturerna… Men det är bara en fasad.
Världen är galen och "normalt" har aldrig fixat nåt.
Vi förstår det. Det är vår marknadsstrategi.
Du gräver ner dig i din forskning,
men du hittar guldkornen som alla andra missar.
Och visst, Lucy kan vara lite speciell.
Men hon är en av oss, det är jag säker på.
Hon brände ner ett hus. Hon är galen. Du måste avskeda henne, Lockwood.
Låt mig sova på saken.
KÄRA MRS WHITE, SPELA DET HÄR FÖR NORRIE. HÄLSA HENNE ATT JAG ÄLSKAR HENNE. LUCY
TILL MIN BÄSTA VÄN
Om du skadar mig,
då kan jag inte hjälpa dig.
Släpp mig.
Lockwood, vakna!
Hon är här.
-Vem? -Annabel Ward. Spöket från Sheen Road.
-Skynda dig, var är din väska? -Där nere. Ta kängorna.
Kängorna?
Orkar ni inte ens gå hit för att bråka med mig?
-Annabel Wards spöke är här. -Det är omöjligt.
Varför skulle jag ljuga? Hon var i mitt rum.
Okej. Tjugo sekunder. Inte metaforiska.
Allt det där, men inga byxor?
Byxor är för mesar.
Jag känner inget.
-Jag ser inget. -Hon var här.
Jag lovar.
-Hon svävade ovanför dig när du vaknade? -Ja.
Hur kan hon vara här?
Vi säkrade hennes källa.
Vi täckte kroppen med ett silvernät.
Hur kom hon ens in?
Det är ju inte som om hennes källa är inne i huset.
Är den det?
Hon är tillbaka.
Hon leker med oss.
George.
Rör dig inte.
-Snälla, säg att det är en geting. -Stå helt stilla.
Nej, flytta dig istället!
Ingen geting, alltså.
Om du vet vad som är hennes källa, får du gärna berätta det nu.
Jag börjar tro att…
Jag kanske kan gissa vad det kan vara.
Ta det lugnt. Det är ingen brådska alls.
Var är den, Lucy?
-Jag somnade med hennes ring i handen. -Och nu kommer vi alla att dö.
Är den kvar i sängen?
Ja. Kanske. Jag vet inte. Den kan vara det.
Vi måste säkra källan.
Skit också.
George, byt.
Här kommer hon.
Ställ er bakom mig. Håll i kedjan.
Se upp!
Jag fick henne!
George, kasta allt. Allt du har!
Jag visste inte att det var källan.
Jag tog den för att den gör så att jag kan känna det hon känner.
Vad hon vill.
Det är svårt att förklara.
-En psykisk koppling. -Ja!
Hur kunde du stjäla en källa från en brottsplats?
-DEPFOK kommer bli vansinniga. -Jag är inte den enda som stjäl källor.
Hur fick du tag på skallen du experimenterar med?
Annabel satt fast bakom en vägg i 40 år utan att nån visste,
och DEPFOK gör ingenting. Hon behöver vår hjälp.
Vad vill hon att du ska göra så här långt efteråt.
Lösa det här. Skipa rättvisa.
Hon är död, Lucy.
Vi kan inte hjälpa ett spöke.
Vi måste förstöra källan och gå vidare. Släpp det här.
Kom igen, George. Visst håller du med mig?
Du älskar experiment. Vill du inte undersöka ett nytt fenomen?
Visst, men det finns inga bevis för psykiska kopplingar.
Du kände sympati och hörde hennes sista ord. Det är allt.
Bevisa det. Låt mig göra ett sista försök att kontakta henne innan ni förstör den.
-Låt mig bevisa att kontakten är verklig. -Nej. Det är alldeles för farligt.
Det är nästan gryning.
-Hon är betydligt svagare nu. -Nej.
Vi har redan riskerat livet. Två gånger.
För att du var oförberedd. Två gånger. Den här gången gör vi som man ska.
Jag behöver göra det här.
Vad var det du sa om normala människor?
Om hon skulle försöka sig på nåt, så är vi här, okej?
Okej.
Var försiktig.
Det är okej, Annabel.
Du är i säkerhet.
Jag hör en sång spelas i rummet.
Dansa med mig.
Jag vill inte.
Hon älskar den.
Det är vår sång, snälla.
Det är deras sång.
Vems? Annabels och…
Hon är så lycklig.
Hon älskar honom.
Jag tittar på.
Om du insisterar.
Hon dansar till sången.
Han betraktar henne.
Är du ärlig?
Har du sagt det till honom?
Han vill ha henne, men det är…
Vad är det?
-Du ljuger för mig. -Han är arg.
Jag lovar. Släpp mig!
-Svartsjuk. -Det är jag inte!
Du ljuger!
-Hon är rädd. -Släpp mig.
Okej.
Du ljuger för mig, Annabel!
-Nej. -Det är ingen fara.
-Jag lovar. -Han älskar mig.
Visst älskar du mig?
Du gav mig ringen. Han skulle aldrig skada mig.
-Vi måste stoppa det här. Nu. -Se på mig.
-Låt oss se vad som händer först. -Se på mig. Sluta.
Sluta. Snälla, sluta!
Det gör ont! Sluta.
-Sluta. Se på mig. -Lucy.
Snälla, sluta! Släpp mig!
Jag kan inte… Låt mig andas.
-Släpp! -Lucy, sluta nu.
-Släpp mig! -Annabel!
Han strypte henne tills hon dog.
Ringen får vara i källaren tills vi kan smälta den.
Va? Varför vill du att vi ska sluta nu?
Inga fler hobbyprojekt.
-Räkningarna måste betalas. -Vilka räkningar?
-Sextiotusen pund? -Vad?
-Om två veckor? Vad fan? -Varför sa du inget?
Det är min agentur och mitt ansvar. Jag löser det.
Hur? Vi går inte ens med vinst när det går bra.
Ett lån kanske? Huset måste vara värt en förmögenhet.
Huset är allt jag har kvar av mina föräldrar.
Förlåt. Jag visste inte.
Han har redan tagit lån för att starta agenturen. Det är kört!
Nej, det är det inte. Allt vi behöver är några stora fall.
Det där kanske är ett.
-Lockwood & Co, hur kan jag hjälpa till? -Du kan avskeda Lucy Carlyle.
Omedelbart.
Varför skulle jag göra det?
För att vi inte behöver fler dåliga nyheter.
Det var inte svårt att få reda på att du anställt en agent med full status,
som inte uppnått fjärde graden, vilket är olagligt.
Jag antar att hon ljög för dig, för om inte…
Har du inte viktigare saker att sköta?
Oviktiga detaljer kan resultera i lösningar av stora problem.
Din agentur är ett stort problem.
-Menar du allvar? -Avskeda henne, mr Lockwood.
Vem var det?
Nån som ringt fel.
Hör på. Hur berömd sa du att Annabel var?
Vi har tänkt fel.
Det är inte vi som ska hjälpa Annabel, hon ska hjälpa oss.
Jaså? Hur då?
Det handlar om medieexponering.
Annabels försvinnande är viktigare än att vi bränt ner ett hus.
Om vi löser hennes mord kommer media att skriva om det istället.
Du sa inga fler hobbyprojekt.
Det är inget hobbyprojekt längre.
-Vi tjänar inte 60 000 på det. -Vi kan tjäna mer.
Tänk på alla miljontals gamla människor som bara sitter hemma och läser tidningar.
De älskar mordmysterier. Det blir en förstasidesnyhet.
-Barnes kommer backa direkt. -Håll mig utanför.
Jag vill inte se mitt namn i tidningen igen.
Jag hanterar media, oroa dig inte över det.
Jag menar det. Håll mig utanför. Det viktigaste är att vi löser fallet.
BRITTISKA ARKIVEN
Här händer det grejer.
Men under tystnad. Så uppför er, okej?
Jag har hittat nåt. Hon spelade Ofelia i Hamlet.
Varför är det viktigt?
Varför är jag omgiven av filistéer? Vänta.
"Annabel Wards rörande Ofelia fångar djupet av tragisk romantik."
Precis.
Denna sorts djup.
Det var därför du låg påklädd i badet.
-Ofelia drunknade med tusenskönor. -Det var därför jag tog dem.
Hon begick självmord på grund av hur Hamlet behandlat henne.
-Det gjorde inte Annabel. -Nej.
Men Ofelias liv och hennes eget började spegla varandra.
Hamlet och Ofelia. Annabel och den våldsamma älskaren.
Så han som spelade Hamlet gjorde det?
Hugo Blake. Det är hans namn. Titta.
"Fallet med Annabel Ward tog en ny vändning
när skådespelaren Hugo Blake greps i samband med försvinnandet.
Ryktet gick att Ward hade ett förhållande med sin Hamlet-kollega,
efter att de setts äta middag tillsammans på en privat klubb."
Snyggt, Lockwood. Inte illa för en filisté.
Titta! Hon har ringen på sig.
Så Blake greps, men kom undan med det?
Det fanns inga bevis. Inga ögonvittnen, ingen kropp.
Kolla!
"Blake släpptes i måndags utan åtal.
Polisen bekräftar att utredningen kört fast."
-Till skillnad från vår. -Bra jobbat, Tony.
Du söker information innan jobbet den här gången.
Är det Tony? Eller kallas han Andrew nu?
Sänk volymen, Kipps.
Det här är ett bibliotek, inte en sylta för gaphalsar.
Det här måste vara din nya assistent.
Kollega.
Du måste vara Quill Kipps. Jag har hört talas om dig.
Har inte ditt team den högsta mortaliteten nånsin?
Jag är den främste övervakaren på den bästa agenturen i landet.
Jag tilldelas de farligaste jobben på grund av hur bra jag är.
Vilket jag kan hantera. Till skillnad från honom.
Du kommer inte stanna länge.
Inte när han visat sitt riktiga jag. Alla lämnar honom till slut.
Hon heter Lucy.
Jag heter Lockwood.
Du behöver en stege.
-Nej, det gör jag inte. -Jo, det gör du.
-Han verkar inte gilla dig. -Han är en idiot. Ignorera honom.
Vi måste hitta Hugo Blake.
Jag måste göra en annan sak först. Ni kan äta middag. Jag bjuder.
Gillar du italiensk mat?
Menar du pizza?
Precis. Jag vet ett bra ställe.
Det här är den bästa pizzan jag nånsin ätit.
-Har du alltid bott här? -I zon sex. Mycket finare och säkrare.
Varför flyttade du?
Mina föräldrar är toppen, men jag var tvungen.
Vi var fyra syskon. Tre ingenjörer och en konstig prick.
Har du alltid varit lite…
Besatt?
Ja. Problemet är mitt liv. Vi har alla växt upp med det.
Vilket inte är okej, så jag vill ta reda på…
-Vad? -Allt!
Jag fick sparken från Fittes. Sa Lockwood det?
-Nej! -Det är sant.
För att jag ställde jobbiga frågor och snokade runt.
George Karim, jag är chockad!
Det är okej, jag tog skallen som kompensation.
Tror du att de ljuger för oss om allt?
De ljuger definitivt för oss. Men vem och varför?
Vad kan vi göra åt det?
En vän till mig var övertygad om att nåt inte stod rätt till.
Hur det började, hur det spreds,
hur det bara verkar bli värre, oavsett vad vi gör.
Han lever inte längre.
Kanske han har alla svaren nu, på andra sidan.
Var det ni som tänkte åka hit ihop?
Nej.
Nej, det var nån annan.
Men vi var iväg på samma jobb.
Det gick fruktansvärt fel. Chefen skyllde på mig.
Det gjorde alla. Till och med mamma.
Jag var tvungen att åka nånstans där jag kan göra skillnad.
Ja, vi riskerade våra liv. Så viktigt är det här fallet för oss.
Annabel Ward kunde blivit en superstjärna, men istället mördades hon.
DEPFOK har alltför länge ignorerat fallet,
och låtit denna grymma orättvisa förbli ouppklarad.
De har svikit allmänheten.
-Var jag för snäll mot mr Lockwood? -Definitivt.
Han slänger DEPFOK under bussen för att rädda sin låtsasagentur.
Vem fan tror han att han är?
Han är en liten skitunge.
Även om det hände för länge sen, är det fortfarande viktigt.
Som tur är har Lockwood & Co en egen superstjärna, Lucy Carlyle.
Hon hjälpte inte bara till att neutralisera en Typ två,
utan hennes fantastiska lyssnar-talang lät henne också kontakta Annabels spöke.
Därför anser vi oss nu vara närmare en lösning på detta fall,
än både polisen och DEPFOK…
-Jag sa åt dig att hålla mig utanför. -Och jag sa att jag skulle hantera det.
Vad oroar du dig för? Allt är sant.
Vi har inte ens löst fallet än.
Tänk om Hugo Blake ger sig på mig nu?
Då tar vi hand om dig, Luce. Du är vår största tillgång.
Tillgång?
Är det allt jag är för dig? En tillgång att tjäna pengar på?
Du tror att du gör saker så annorlunda.
Men du är precis som alla andra. Lika hemsk som alla där hemma.
-Riktigt oschysst. -Varför då?
Jag berömde henne på tv.
Efter hon sagt att hon ville hållas utanför.
Igår ville du att jag skulle avskeda henne.
Du kanske har rätt.
Kanske mitt omdöme inte varit det bästa på sistone.
Barnes vet att hon jobbar olagligt. Jag var tvungen att göra nåt.
Jag hade också fel.
Hon har ingenstans att ta vägen. Avskeda henne inte.
Vi låter henne lugna ner sig lite.
Öppna!
Öppna dörren!
Hämta flickan.
Det kommer gå bra.
Jag lovar. Vad det än är, kommer jag att ta hand om det.
Du kan vänta här. Jag behöver prata med miss Carlyle.
Nej. Vi har inga hemligheter för varandra.
Du kan vänta här eller i en fängelsecell.
Jag behöver ingen hjälp.
Inte av dig.
Så roligt att en kändis som du vill hjälpa oss på DEPFOK.
Jag är ingen…
-Jag hörde att du förhört en Typ två. -Det har jag aldrig sagt.
Jag trodde du använt din unika talang för att få veta vem som mördade Annabel?
Ja. Han heter Hugo Blake.
-Gör han? -Ja.
Det är inte bara nåt du läst i en gammal tidning?
Nej. Det är mycket mer än så.
Bra. Han är här, men vi har inte tillräckligt för ett åtal.
Kan du hjälpa oss?
Förr var Sheen Road ett värdshus.
Blake säger att han bara varit utanför.
Han har alltid hävdat att de bara var vänner.
Det är inte sant.
Bevisa det.
Du anklagar honom för mord.
Använd din koppling till Annabel för att bevisa det.
Nej. Det fungerar inte så. Jag kan inte bara sätta på den.
Vi sammankopplades för att jag kände hennes känslor.
-Jag ville hjälpa henne. -Nu har du din chans.
-Hjälp oss att sätta dit honom. -Nej. Det fungerar inte så, sa jag ju.
Han kan inte se dig. Han vet inte att du är här. Försök.
Vad vill du att jag ska göra?
Kanalisera henne.
Berätta nåt som bara hon vet.
Bekräfta att han mördade henne. Om du är så säker på hans skuld.
Herregud.
Du känner nåt, eller hur?
Jag…
Jag kan inte.
-Berätta vad du känner. -Jag måste härifrån.
Först berättar du allt.
Nej, jag vet inget. Jag känner ingenting.
Du ljög alltså för att rädda ditt jobb och din agentur.
-Är det så? -Låt mig gå!
Det är okej.
Han är borta.
Men han har fortfarande högt uppsatta vänner med bra advokater.
Vi kan inte hålla honom länge. Om du inte har nåt mer att berätta?
Vad synd.
DEPFOK RESKORT
Det här är laddat med en gratis resa. Hem.
-Det är inte mitt hem längre. -Lockwood är en bedragare.
Han är oförsiktig och riskerar folks liv.
Han såg en ängslig flicka utan rätt kvalifikationer,
ensam och villrådig i en storstad, och han utnyttjade henne.
Snälla.
Åk hem innan det är för sent.
Vilken uppenbar plan.
Jag visste det så fort Wade knackade på.
De gör alltid så tråkiga, fantasilösa drag som möjligt, eller hur?
De vill använda din talang för att finna bevis.
Vilket bevisar hur lite de vet.
Du var fantastisk, förresten. Det var du verkligen.
Kan du stanna bilen?
Vad gör du?
Går härifrån.
Jag säger upp mig.
Luce! Lucy!
-Kan vi prata i bilen? Det är farligt här. -Vi har inget att prata om.
Du ville avskeda mig, men kunde inte för att jag är en tillgång.
-Va? Nej, det har blivit ett missförstånd. -Det är lustigt,
eftersom du inte förstår mig över huvud taget.
Du bryr dig inte heller, det viktiga är att du får vara på tv.
-Jag har bett om förlåtelse. -Nej, det har du inte.
Okej, förlåt. Jag försökte stoppa det här innan det blev farligt.
Vilket bara bevisar hur lite du vet.
Du kanske kan sätta på och stänga av dina känslor,
men jag håller på att drunkna.
Ibland tror jag att…
…det vore bättre att vara död.
Jag förstår den känslan.
Men så är det inte, Lucy.
Vi behöver dig.
Inte för att du är en tillgång.
-Varför är det då? -För att…
För att du…
Lucy Carlyle. Vi kan inte bara låta dig lämna oss.
Det måste ni. Barnes kommer stänga agenturen.
-Han vet att jag är olaglig. -Det var därför jag lät mig intervjuas.
För att visa Barnes vad jag tycker om hans hot och regler.
De får tänja på reglerna, men inte vi?
-Varför kan vi inte bara ändra reglerna? -För att vi är obetydliga.
Nej, det är vi inte. Vi är Lockwood & Co.
Du, jag och George.
Förlåt mig, Lucy.
Snälla, stanna.
Ljug aldrig för mig igen.
Lova mig.
Jag kommer aldrig ljuga igen, jag lovar.
Varför tände du den?
För att se cool ut?
För att fem Skuggor och tre Smygare närmar sig.
-Ljuger du? -Vad lovade jag precis?
Skit också.
Vi är vid Tyburn Gallows. Den mest hemsökta platsen i London.
Du skapar mer problem än vad du är en tillgång, Lucy.
Lockwood, den öppnas inte.
Den är reglad från insidan.
Tänk om det är Blake?
Vänta, Lockwood.
Jag tar hand om honom. Du letar upp George.
Vill du ha en kopp te medan du rotar igenom mitt hus?
En sockerbit eller två?
Okej.
Som du vill.
Spring!
Hjälp!
Snälla, hjälp mig!
Tack och lov. Skynda dig, det är nån där uppe!
-Är du glad att du inte fick mig avskedad? -Släpp loss mig!
Det var en händelserik afton. Jag önskar att folk hälsade på oftare.
Vem var det? Sa han nåt? Avslöjade han nåt?
Nej. Men jag vet vad han var ute efter.
Hugo Blake fick veta att vi hade ringen och skickade honom för att stjäla den.
Kanske. Vem det än var, vet vi nu att ringen är ett viktigt bevis.
Ett bevis som vi inte har längre. Det är kört.
Varje gång vi gör ett framsteg kommer nån och slår ner oss igen.
Vad?
-Varför ser du ut så där? -Hur då?
Så där. Så brukar du inte se ut. Du ser ut som att du vet nåt vi inte vet.
Lova att ni inte blir arga.
Varför skulle vi bli arga?
Det är inte sant.
Du har inte…?
Ringen.
Din galning!
Vad i…?
Undertexter: Lina Olsson